LXXXVI 
rens tidligere Undersøgelser, og som han har udtrykt ved „at der gaves en stårre 
generisk Mangfoldighed i den ældre Periode paa det indre Höiland af Brasilien end i 
den nærværende,” har ligeledes faaet en betydelig Bekræftelse, i det Antallet af Slægterne 
i hiin Periode er ved de mange Bidrag voxet fra 33 til 44, hvorimod Antallet af de 
existerende kun er steget fra 32 til 36. Af hine 33 Slægter ere nogle aldeles for- 
svundne; andre findes vel endnu i Sydamerika, men paa andre Steder, og endelig exi- 
sterede en betydelig Deel af de nuværende ogsaa den Gang i den samme Egn. Kun 
et Par Slægter og iblandt dem Hyænen findes nu blot i den gamle Verden. Enhver 
af de tre første Slegtsgrupper have erholdt Forögelser. Af de nye uddöde Slægter er 
allerede Sphenodon nævnet; her kan endnu filföies Slægten Lonchophorus af Pigrotternes 
Gruppe, en Slægisform, som forbinder de to nulevende Slægter Loncheres og Echimys 
med hinanden; den bidrager saaledes til at bekræfte den Sætning, som flere Zoologer 
have udtalt, at man for at fuldstændiggjåre Overgangene imellem de nuværende Slægter 
maae gaae tilbage til de forsvundne Former. Antallet af de Slægter, som nu findes 
paa andre Steder i Sydamerika ere forågede med Myopotamus, som repræsenterer Bæ- 
verslægten i Sydamerika, og Lægostomus, to Slægter, som nu kun træffes i den tem- 
pererede Zone af Sydamerika. 
Med Hensyn paa de Slægtsformer, som i nærværende Periode forekomme i 
Egnen imellem Floderne das Velhas og Paroapeba kan Slægten Xenurus af Beltedyrenes 
Familie, og Slægterne Jacchus og Callithrix af Ordenen Qvadrumana her anföres som 
saadanne, der ogsaa forekomme i den ældre Periode. 
Et forelåbigt Gjennemsyn af den store Masse af Materialier, som Forfatteren 
ved sine Undersågelser af Hulerne indtil Midten af Aaret 1837 var kommet i Besiddelse 
af, havde allerede dengang ladet ham yttre den Mening, at ogsaa med Hensyn paa 
Arternes Antal den ældre Fauna maa have været rigere end den nye, uagtet han den 
Gang kun var i Stand til at bestemme 53 Arter for den förste, af hvilke endog Arten 
Coelogenys rugiceps senere er befundet at være en Kjåns-Varietet. Denne Mening om 
en stårre Rigdom i hin ældre Periode er paa,den fuldstændigste Maade bleven bekræftet, 
i det han har seet sig i Stand til at foröge hiint Antal med 44 Arter. . Uagtet en Deel 
af disse Arter i det foregaaende allerede er nævnet, saa vil en Fordeling af de nys 
opdagede Arter efter Dyrefamilierne give en fuldstændigere Oversigt over disse nye 
Bidrags Rigdom. Beltedyrenes Familie er, som forhen er blevet anfört, foröget med 
fire, Dovendyrenes med tre og Tykhudedes med een Art. Rovdyrenes Orden har faaet 
en Tilvæxt af fire Arter, iblandt hvilke en Björn af samme Störrelse som de store 
