LXXXIX 
SKE € 
og magnetiske Kræfter ere væsentlig forskjellige fra Gravitationen, eller blot specielle fe Den & © 
Yttringer eller Modificationer af samme? Var dette saa, da vilde Maanen have en anden iL iJ LIBRARY 
Virkning paa Jordens magnetiske Polaritet, naar den fjerner sig 28% Grad paa begge \Z\ ee 
Sider af Æqvator, end naar denne Afvigelse kun er 184 Grad. Men Maanens Indfly- Se ASP 
delse kan ogsaa blot være middelbar, idet dens Banes forskjellige Beliggenhed frem- SY 
bringer en liden Forandring i Ekliptikskraaheden. Sollysets Virkning maa vel ansees 
som Hovedkilden, idetmindste til de mindre Forandringer i Jordens magnetiske Tilstand. 
I de to Maaneder Marts og September, da Solen gaaer over fra sydlig til nordlig, 
eller fra nordlig til sydlig Declination, og den ene Jordens Pol begynder at beskinnes 
„og opvarmes af Solens Straaler, den anden afkjåles og indtræde i Skygge, ere Nord- 
lysene hyppigst, hvilket bebuder en Ophævelse af Ligevægt i Jordens magnetiske 
Kræfter.” 
Vi maae her indskrænke os til denne korte Meddelelse: de skarpsindige Dråf- 
telser af alle Iagttagelserne og de Omstændigheder, som derpaa have havt Indflydelse 
kan ikkun Læsningen af hele Afhandlingen gjöre bekjendt med. 
Fyrretræerne i vore Moser have tidligere tiltrukket sig det danske Videnska- 
bernes Selskabs Opmærksomhed og været Gjenstand for det Priisspörgsmaal, for hvis 
Besvarelse Cand. Steenstrup vandt Præmien. Ved de Undersågelser, som denne unge 
Videnskabsmand i denne Anledning har anstillet i Moserne ved Holtegaard, gjenfandt 
han en Substants, som allerede tidligere var iagttaget af danske Naturforskere og hvoraf 
der fandtes Pröver fra samme Sted i Universitetets Mineralsamling, sandsynligviis med- 
deelte af Selskabets afdöde meget fortjenstfulde Medlem Professor Schumacher. Pro- 
fessor Forchhammer ansaae denne Substants for Scheererit, en lignende Harpix, som 
findes i det fossile Tre i et törveagtigt Bruunkullag ved Uznach i Schweitz; men ved 
den chemiske Undersögelse viste sig, at der forekomme 2 Substantser udskilte i vore 
fossile Fyrrestammer, og at ingen af dem stemmer overeens med Scheereriten efter 
Kraus’s Analyse. 
Tekoretin kalder Forfatteren den ene af disse 2 Substantser, der krystalliseres 
i hemiprismatiske store Krystaller, smelter ved 450 C., og koger omtrent ved Qvæg- 
sölvets Kogepunct; det er uoplåseligt i Vand, let oplöseligt i Ather og tung oplöseligt 
i Alcohol selv ved dens Koghede. Ved 5? C. tilbageholder Viinaand af 88% Tralles 
ikkun 0,23, altsaa ganske ner ved 4 Procent. Dets Formel er C5 H° og det bestaaer 
12 
