XCIV 
Müller fandt under Bearbeidelsen af Saxo Anledning til at önske denne Sag paa ny 
undersögt, og foredrog dette for Selskabet. I denne Anledning udnævntes en Com- 
mission til at undersåge Sagen paa Stedet. Denne gik saaledes til Værks, at Professor 
Forchhammer, som Geognost, först undersögte Stedet, for at bestemme, hvad der i 
Runamo var Naturens Værk, og hvad muligen kunde være Kunstens. Han fandt strax, 
at den saakaldte Slange, hvorpaa Ridserne findes, er en Trapgang. Derpaa udmærkede 
han med Kridt de Ridser, som han ikke kunde ansee for naturlige. Han kunde heri 
föle sig aldeles fri for enhver Fordoms Indflydelse, da han aldrig havde gjort sig be- 
kjendt med Runeskrifter. Efter at denne Udskilning af de kunstige Ridser fra de natur- 
lige var udfört, tegnedes det hele af en övet og nôiagtig Tegner. Efter hans Arbeide 
har man ladet udföre to Kobberstik, hvoraf det ene forestiller Ridserne saaledes som 
de opfattedes af Tegneren, men det andet fremstiller de kunstige Ridser stærkere an- 
tydede og derved kjendeligere end de naturlige. Etatsraad Finn Magnusen erkjendte 
strax Skriften for at være runisk, men af en meget indviklet Art, og tilstod at han ikke 
kunde finde nogen Mening deri. Det samme vedblev han endnu at erklære medens 
Tegningerne bleve stukne i Kobber, indtil han endelig ved at see dem paa Kobber- 
tavlen, kom paa den Tanke, at den maatte læses fra höire til venstre, Nu fandt han 
strax de Ord, som ikke vare skrevne med Binderuner meget læselige, og de övrige for- 
staaelige ved Anvendelsen af Regler, hvorefter han og andre får havde læst visse Ind- 
skrifter. Man seer af denne Sagens korte Historie, hvor forsigtigt og samvittighedsfuldt 
Selskabets Commission er gaaet frem, og hvor meget Krav altsaa dens Arbeide og 
Etatsraad Finn Magnusens Forklaring har paa den videnskabelige Verdens Opmærksomhed 
og grundige Prövelse. 
Vi meddele nu Udtoget af Etatsraadens Bemærkninger. 
Sverrigs store Chemiker Friherre Berzelius’s Afhandling „Om Runamo och 
dess inskrift” blev oplæst i det Kongl. Vitterhets- Historie- og Antiqvitets Academie i 
Stockholm den 15de September 4836 og trykt i dets Handlingers 44de Deel (1838) 
S. 367—376, med en vedföiet Afbildning (som Tab. 5) af Indskriften paa Runamo 
og den Deel af Trapgangen, hvorpaa den er anbragt, efter en til Videnskabernes Sel- 
skahs Beskrivelse bestemt Kobbertavle, hvorpaa de naturlige Ridser kun svagt angives, 
dog i en meget formindsket Maalestok. Ved Afbildningen har Berzelius ikke fundet 
sig foranlediget til at gjére den mindste Forandring. Finn Magnusen troer at kunne 
mærke, af den sidst ommeldte Afhandlings Indhold, at dens beråmte Forfatter ikke havde 
læst Videnskabernes Selskabs trykte Beretning om Runamo-Undersögelsen 1833, först 
