51 
Indre af Brasilien sjeldne, Syn af en Mangfoldighed af Landsöer. Et, 
andet physiskt Phænomen, der knytter sig til Egnens Ralkrigdom, er 
den pludselige Forsvinden af Floderne (Sumidouro), for at fremtræde 
paa nye i længere eller kortere Afstand. Dette Phænomen hidrörer fra 
Mængden af Spalter, hvormed Ralkstenen er gjennemskaaret, saavel 
under som over Jordskorpen. 
Om disse Spalters Form lader sig intet sige i Almindelighed. 
Snart vise de sig som lodrette Klôfter, der henlöbe i een Retning, snart 
gjennnmskæres de af en Mængde Tverspalter, snart låbe de i Zikzak, 
men ofte udvide de sig i Gange, Ramre, Hvælvinger, og antage andre 
sliye Former, hvor Breden bliver fremherskende. Under denne Form, 
som jeg vil betegne med det fælleds Navn af Huler, fortjene de en 
særegen Omtale. 
Det første, der frapperer Iagttageren ved Betrædelsen af disse 
Huler, er deres afrundede Former. Loftet er hvælvet, og gaaer over i 
Sideveggene med en afrundet Böining; Gulvet, som man vel sjeldent 
faaer at see, viser i disse Tilfælde den samme Overgang i Sidevæggene, 
og man undlader ei at bemærke, at alle fremspringende Kanter, frem- 
komne ved Gangens Böininger eller Forgreninger, ere paa samme 
Maade afrundede. 
Betragter man nüiere Væggene og Loftet, bemærker man, at 
Stenens Overflade er fuld af Ophåininger og Fordybninger, der tabe sig 
i hinanden under de jævneste Böininger. Især bemærker man hyppige 
afrundede Huller, der trænge sig mere eller mindre dybt ind i Stenen, 
g ende blindt. Disse Huller seer man af alle Størrelser, og saavel 
paa Sidevæggene som under Loftet.. Ofte, hvor Væggene danne en 
Fremspringning, trænge disse Huller igjennem fra den ene Side til den 
0 
anden, og danne saaledes Gange, snart smaae, snart store nok, for at 
tillade Gjennemgang, og disse Gange gjentage nu i det mindre de 
samme Phænomener, jeg har beskrevet ved Hovedgangen. 
