45 
I alle Tilfælde, jeg hidtil har omtalt, have Knoklerne været be- 
skyttede mod Atmosphærens Indvirkning, deels ved deres Indhyldning i 
Jordlaget med sin Stalagmitskorpe, deels ved deres Leie i Vandet. 
Men ei alle Dyrelevninger fra Fortiden have været nedlagte under saa 
gunstige Forhold. Jeg har ei sjeldent fundet slige Levninger i Hulerne, 
der formedelst deres Leie i en bækkenformig Fordybning paa et ophöiet 
Sted, have undgaaet de andres Skjæbne, at begraves af den sig bund- 
fældende Jord, og slige Levninger frembyde det frappanteste Exempel 
paa Tidens fortærende Tand. De for Atmosphærens Indvirkning nær- 
mest udsatte Dele ere hensmuldrede, og have forvandlet sig til et guul- 
agtigt Stév. Dette Stöv, ved at bedække de underst liggende Dele, har 
afholdt Tidspunktet for disses Oplösning, og saaledes er det lykket mig 
undertiden at uddrage bestembare Knokler af slige naturlige Gravurner. 
I de Huler, hvor Vandet i senere Tider har havt Indgang, ere 
disse Rnokler undertiden udrevne af deres Leie i Jordlaget, og have ved 
Paavirkningen af Vandet og Luften undergaaet adskillige Forandringer, 
der have fremskyndet deres Decomposition, og nærmet dem i Udseende 
til halvdecomponerede Knokler af den nuværende "Tidsperiode. Dette 
Tilfælde er forekommet mig eengang, og jeg tilstaaer, at hvis ei Rnok- 
lernes Störrelse, der antydede et Dyr langt större end noget nulevende 
Pattedyr i denne Verdensdeel, havde tiltrukket min Opmærksomhed, 
havde jeg miskjendt deres Ælde. Til Lykke ere disse Tilfælde, hvis 
deligt Phænomen, end det virkelig er. Jeg har iövirgt aldrig bemærket, at de 
have tænkt over nogen Forklaring af disse Knoklers saa mærkelige Leiesteder. 
De hidlede dem alle uden Forskjel fra Mennesker, hvilke de da efter Behov tillægge 
en kæmpemæssig Størrelse, uden at denne Omstændighed af Forskjellen i Storrelse 
synes at vække deres Forundring. Mere opvækker det deres Forundring, at nogen 
kan give sig den Möie, at samle disse Knokler, da de ei indsee at deres Værdie i 
Apothekene (thi andet Brug af dem forsøger man forgjæves at bibringe dem) vil 
kunne dække Omkostningerne forbundne med deres Udgravele. De fleste holde 
derfor Knoklerne for en Skingrund, og Diamanter, Guld eller andre Skatte for 
det egentlige Maal for vore Hulereiser, hvilke have forsynet Beboerne med rigeligt 
Stof til Underholdning og til Gisninger, den ene latterligere, end den anden. 
