48 
I Spidsen stiller jeg naturligen den störste hidtil bekjendte 
Gnaver Kapivaren. Den er udbredt over alle varme Dele af det östlige 
Sydamerika, og dens amphibiske Levemaade unddrager den for endeel 
de Forfölgelser den er udsat for, som et for Kornmarkerne skadeligt 
Dyr. Man kjender kun een Art af denne Slægt: Hydrochoerus Capi- 
bara. Efter den fölger i Størrelse og almindelig Udbredning Pacaen 
(Coelogenys Paca). Som et agtet Vildt forfölges den meget, og har 
paa mange Steder mærkelig aftaget i Mengde. Den varierer i alle 
Nuancer fra lys guulbruun til sortbruun, og jeg kan efter mine Erfa-. 
ringer ei stadfæste Adskillelsen af de tvende Arter ©. fulvus og C. fuscus. 
Brasilianerne, der have et meget fiint Oie for bestandige Forskjellig- 
heder, og som i mange Tilfælde see Artsforskjelligheder, hvor Naturfor- 
skeren kun erkjender Varietetsforskjelligheder, antage eenstemmig ikkun 
een Årt af Paca. 
Det samme gjælder om Gutia (Dasyprocta Aguti) og om Perea 
(Anema Aperea), de eneste Arter i deres Slægter i de Egne af Brasi- 
lien, jeg har bereist. Af Hareslegten gives een Art: Lepus Tapeti, en 
Mellemting mellem Kaninen og Haren, med hvilken sidste den dog 
stemmer mere ‘overeens i sin Levemaade. Egernslægten tæller ligeledes 
kun een Art: Sciurus estuans, og endelig slutter denne Fortegnelse med 
et Dyr (Sphiggurus spinosa F. C.), der sikkert vilde været for en stor 
Deel udryddet, paa Grund af dens Langsomhed og Ubehændighed, hvis 
Naturen ei havde forsynet den med sit farlige Pandser, der sikkrer den 
mod alle sine Fjender. 
Dette er Listen paa de hidtil bekjendte Gnavere, der i vore Dage — 
beboe disse Egne af Brasilien. Større er Antallet af dem, der hidtil 
- 
i Regelen have levet paa de Steder, hvor Levningerne findes, maa en geographisk 
Sammenligning af Nuverdenens Dyr med Forverdenens nödvendig indskrænke sig 
til den Omkreds, i hvilken disse sidste ere fundne. 
