ker dl 
70 
Den næste Slægt, hvoraf jeg hidtil kun kjender een Art, förer 
os endnu længere ud imod Grændserne af Beltedyrenes Familie, og 
overrasker os ved Træk, der hidtil holdtes for eiendommelige for Doven- 
dyrenes. Dette forunderlige monstruöse Overgangsvæsen forener med 
Oxens Störrelse et Pandser, meest ligt det af Tolypeutes, men af en 
forbausende Tykkelse; Extremiteter omtrent dannede efter Formen af 
Beltedyrenes med korte tykke Födder, og med uhyre brede og meget 
korte Negle, der maatte give dens Fod et Udseende omtrent som Ele- 
phantens eller Flodhestens. Dens Hoved er Dovendyrets, og den besidder 
den samme charakteristiske Dannelse af Aagbuen; dens Tænder ere af 
Form som Capivarens Rindtender, men i Bygning forskjellige, forsaavidt 
de ere enkelte og ei sammensatte af Plader. I Detaillen af sin indre 
Bygning tilbyder den iövrigt flere Træk, der ei gjenfindes hos noget 
andet hidtil bekjendt Dyr. Jeg kalder dette mærkelige Dyr Hoplophorus 
euphractus. See Tab. I fig. 11. 
Endelig slutter jeg denne Familie med en Slægt, der, efter det 
lidet, jeg hidtil kjender til den, viser en saa fuldkommen Overgang til 
den næstfålgende Familie, at fårst fuldstændigere Sammenligninger ville 
kunne afgjöre, til hvilken af disse den henhörer. Dens Fod-Forholde 
ere endnu Beltedyrenes, men med en slig Forkortning og Tykkelse, og 
i saa massive Proportioner, at jeg ei kan afholde mig fra indtil videre 
at betegne denne Slægt med Navnet Pachytherium. 
I Störrelse er den det foregaaende Dyr, eller noget større, 
derimod har jeg hidtil ei fundet noget Spor til at det har baaret Pandser. 
Beltedyrene ere for Tiden eiendommelige for denne Verdensdeel, 
og vi see af ovenstaaende Oversigt, at de beboede disse samme Egne 
for sidste Jordforandring. Da man hidtil i den gamle Verden ei har 
fundet Spor til disse Dyr blandt Levningerne af, den sidstforsvundne 
Dyreskabning, tår man med Sikkerhed antage, at denne Slægts geogra- 
phiske Fordeling i hiin Periode var den samme, som i den nærværende. 
