92 
ner sig mere fra de övrige Arter af denne Slægt. Dens overordentligt 
höie Been og dens haltende Gang ere 'Træk, der minde om Hyænen, en 
Lighed, den iövrigt fornægter ved sit frygtsomme Naturel. 
Ogsaa i den forsvundne Dyreskabning finder jeg Spor til tvende 
Arter af denne Slægt. Den ene (Canis protalopex) hörer til Rævens 
Undergruppe, men hvad jeg besidder af den er utilstrækkeligt til med 
Nöiagtighed at bestemme dens Forhold til de nulevende Arter. Den 
anden, (Canis troglodytes) hörer til den mere kjådædende Afdeling af Ulvene 
og Schakalerne. Ved sine langt lavere Extremiteter afviger den meget 
fra Guara’en, og nærmer sig den europæiske Ulv, fra hvilken den afviger 
ved sin længere og svagere Hals, et Forhold, der igjen nærmer den til 
Guarae’n. Den stod ikke tilbage for nogen af dem i Størrelse, og anret- 
tede frygtelige Odelæggelser blandt hiin Verdens Beboere, hvis Levninger 
vi finde opdyngede i Hulerne, der tjente den til Opholdsted. ”) 
Ei mindre overordentlige vare de Odelæggelser, der i hine 'Tider 
anrettedes af et andet Rovdyr, der i Störrelse ei overtraf betydeligt Ræven. 
Dette Dyr nærmer sig i det Hele meget til Schakalafdelingen af Hunde- 
slegten, men den afviger fra hele denne Slægt ved den kraftigere Ud- 
vikling af dens Tandsystem, samt ved Mangelen af den bageste knudrede 
Rindtand i Underkjæven. Dens Hovednæring bestod i Arterne af Paca- 
slægten, og det er fra dette Dyr at den forbausende Mengde af Knokler 
af denne Dyreslegt hidrörer, som jeg: har havt Leilighed til at omtale i min 
Afhandling om Hulen ved cerca grande. Jeg foreslaaer for denne mærkelige 
Slægt (som man imidlertid kan betragte som en Underslægt i Hundeslegten, 
ligesom Slægten Cynailurus kan ansees som en Underslægt af Ratteslægten) 
*) Jeg henviser angaaende dette Dyr til min Afhandling om Hulen ved Cerca grande, 
hvor jeg dog maa bemærke, at jeg under Navnet Canis spelæus har forvexlet tvende 
forskjellige Dyr. Hvad jeg dengang holdt for unge Individer af nærværende Art, 
have senere Undersögelser, anstillede med fuldstændigere Materialier, viist mig, at 
henhåre til det folgende Dyr, til hvilket derfor de i ommeldte Hule ansamlede Hobe 
af Pacaknokler skylde deres Oprindelse: i 
