102 
sögelsen med mere eller mindre fuldstændige Levninger af over hundrede 
Individuer af alle Aldere. 
Resultatet af disse Undersøgelser var ligesaa overraskende som 
afgjörende. Trods den store Overeensstemmelse i alle övrige Dele af 
Skelettet, viste den nærmere Betragtning af Cranierne, at det store Antal 
af fossile Levninger af denne Slægt dannedes af tvende Arter, der begge 
ere meget forskjellige fra den nulevende Paca. Jeg kalder den ene 
Coelogenys laticeps, fordi dens Aagbuer bagtil fjerne sig i den Grad fra 
Craniet, at dette faaer Udseende af at være aldeles fladtrykt. Den anden 
Art har jeg alt i ommeldte Afhandling omtalt under Navn af Coelogenys 
rugiceps, et Navn, den med Rette tilkommer. Hos denne Art have Rjæve- 
hulerne og de samme begrændsende Aagbuer taget en saa overordentlig 
Udvikling, at disse anatomiske Forholde synes hos den nulevende Art 
ikkun at være en svag Antydning af denne fast monstruöse Udvikling, 
der giver Craniet af denne Art et saa eiendommeligt Udseende. Begge 
disse Arter synes at have været meget almindelige i hine Tider; men 
desto sjeldnere vise sig Levningerne af en tredie Art, Coelogenys major, 
der overtræffer dem begge betydeligt i Størrelse, og som i den Henseende 
ei staaer langt tilbage for den nulevende Capivar. 
Disse Undersøgelser over Pacaslægten, der, paa Grund af deres 
Fuldstendighed, kunne tjene til Grundlag for de fölgende Sammenligninger, 
eftervise saaledes det samme Forhold for denne Slægt, som vi alt får 
have bemærket ved Cutia- og Capivarslægterne, nemlig at Forverdenen 
besad af disse Slægter tvende Underformer, af hvilke den ene viser en 
paafaldende Overeensstemmelse med de nulevende Arter, imedens den 
anden gjentager dem i en forstörret Maalestok. Den fürste af disse 
Underformer indeholder i Pacaslægten tvende Arter, hvorimod vi i de to 
andre nysnævnte Slægter — maaskee ikkun paa Grund af Materialernes 
Ufuldkommenhed — ikkun kjende een Art af samme. Hvorvidt denne 
med den nulevende overeensstemmende Underform er at betragte som 
