159 
Tille q: 
Efterat Afhandlingen var sluttet, kommer mig et Bidrag ihænde, 
som jeg paa Grund af dets Vigtighed ei kan undlade at tilfüie. 
Jeg har omtalt pag. 74 at af enhver af de tre Slægter: Cutia, 
Paca og Capivar ikkun een Art forekomme i disse Egne, at jeg derimod 
i fossil Tilstand har fundet to Arter af Slægterne Cutia og Capivar og 
tre af Pacaslægten; at af enhver af disse Slægter den ene af de fossile 
Arter er af kæmpemæssig Størrelse, medens den anden, og i Pacaslægten 
de to andre, stemme i denne Henseende overeens med de nulevende 
Arter; at af disse tvende mindre fossile Pacaarter den ene ved sit næsten 
glatte Hoved stemmer overeens med den her nulevende Paca (skjündt 
den i Bygningen af sit Cranium forresten viser sig tilstrækkelig: specifik 
forskjellig fra samme) at den anden derimod udmærker sig ved den over- 
ordentlige Udvikling af sine Aagbuer, samt ved stærke Ujævnheder paa 
dens Cranium. 
Jeg modtager i dette Oieblik et Cranium af en Paca, skudt ved 
Curvello, der bærer alle disse Charakterer af denne fossile Art, sjöndt 
en nærmere Sammenligning ogsaa her overbeviser mig om deres specifike 
Forskjellighed. 
At denne Udvikling af Aagbuerne og Ujævnhed af Craniets Over- 
flade ei er en Virkning af Alderen' har jeg overbeviist mig om ved en 
sammenhængende Suite af den glathovede Paca fra den spædeste Alder 
til den höieste Alderdom, hvor alle Sömmene ere forsvundne, medens det 
her omtalte Cranium hidrörer fra et ungt Dyr, hvis Sömme endnu ere 
adskilte. Derimod har jeg Grunde til at formode, ihvor blottet for al 
Analogie end dette Phænomen maatte synes, at denne store Forskjellighed 
i Craniets Bygning hidrörer ikkun fra Rjönsforskjel. Jeg stitter denne 
Formodning paa tvende Hovedgrunde: 
St 
