202 
guul Farve. Det lod sig særdeles let antænde, og vedblev at forbrænde 
med stærkt lysende Lue, (med Indblanding af lidt grönt) selv efterat 
Massen var bragt ud af Spiritusflammen. Ved den törre Destillation 
gav det, men först ved stærk Varme, et salmiakagtigt Sublimat i betydelig 
Mængde og derhos lidt af en ufarvet Vædske af Acetone-Lugt, samt et 
kulagtigt (ei metallisk) Residuum, som, bragt i Luften, henbrændte til 
Platin. 
Det ved dette Forsög, paa den beskrevne Maade erholdte, vel 
udvadskede og törrede gule Acechlorplatin-Ammoniak forholdt sig 
som det ved det förste Forsög; kun syntes det at være mindre foranderligt 
i Luften. 
Saavel den aleoholiske og ætheriske Vædske, hvoraf dette Salt 
var udfældet, som den til Udvadskninger brugte Æther, gav et Destillat, 
hvorved til ingen Tid, med Tilsætning af Vand, kunde iagttages noget af 
det olieagtige Legeme, som faaes ved Frembringelsen af Saltet formedelst 
A cetone-Ammoniak. 
Acechlorplatin med en vandig Ammoniak-Veedske. 
Acechlorplatin blev udrevet med gandske lidt Ammoniakvand. 
Derved erholdtes en först guul, siden rödligbruun Vædske, medens en 
Deel forblev uoplöst. For Lugten, men ei for Farverne var Vædsken 
neutral; saavel ved mere Vand, som ved mere Ammoniak, eller mere 
Salt forblev en Deel af Saltet uoplöst; der iagttoges acetoneagtig Lugt. 
Nu blev det hele (den brunliggule Oplösning og det tildeels röd- 
brune Pulver) underkastet en Destillation. Der viste sig næsten ingen 
Farveforandring, undtagen maaskee at det snarere blev mindre end mere 
bruunt; der viste sig tydelige ætheragtige Striber i Retorten. Da Vædsken 
havde kogt noget, var alt fuldstændigt oplåst til en blot brunligguul 
Vædske. 
