246 
Dette Dyr opholder sig gjerne i Nærheden af smaae staaende Vande, 
hvor det bygger sin Rede i Græs- og Sivtuer ved sammes Bred; det 
svémmer med Behændighed, uagtet dets Txer ei ere forsynede med 
Svimmehud. Om Natten gaaer det efter sin Næring, ved hvilken Lei- 
lighed det ogsaa besöger KRornmarkerne, hvor det klattrer op ad Mais- 
straaene, gjennemgnaver Axets Hylster og fortærer Rornene. I Husene 
gaaer det aldrig. i 
Afvigende fra dette Dyr i Levemaade, som vi ovenfor have seet 
dem afvige i Udseende, ere Arterne af Slægten Nelomys. Deres fortrin- 
ligste Opholdssteder ere Hulerne, i hvis Jordlag de bore deres Huller, 
og hvorfra de om Natten gjöre Udflugter for at söge Næring, der, som 
de egentlige Rotters, bestaaer i alle organiske Substantser, de ere istand 
til at begnave. 
Mængden af Vinger, Vingedækker og Been af Insekter, der ere 
adspredte udenfor Indgangen til deres Huller, vidner om, at disse Dyr 
udgjöre en ei ubetydelig Deel af deres Næring, men ogsaa Rornmarkerne 
besöge de, og i Husene, der befinde sig i Nærheden af Huler, ere de 
overordentlig skadelige Gjæster. Jeg har saaledes engang paa mine Reiser 
seet mig nådsaget til at ligge en Dag over paa et af disse Dyr befængt 
Sted, for at udbedre den Skade, de havde anrettet paa Sadler og Remme; 
og hvad man om Natten maatte efterlade af Lædertüi i en Hule, der er 
beboet af disse Dyr, kan man med Sikkerhed regne paa at forefinde 
ödelagt den næste Dag. 
Tvende Arter af denne Slægt ere almindelige i disse Egne. Af 
den mindre, JV. suleidens, finder jeg talrige Levninger i næsten alle Huler; 
derimod har jeg endnu ei kunnet forskaffe mig den i levende Tilstand. 
Den større Art, N. antricola, har jeg havt des hyppigere. Leilighed 
til at iagttage i Naturen. Det er et plumpt og hæsligt Dyr, med en 
tyk Snude, korte Oren og en stærkt behaaret Hale; det er af Størrelse 
og Farve som Pereåen (Cavia aperea). Dens hele Længde er 47” 6%, 
