247 
hvoraf Legemet udgjår 10%, Halen 7” 6“. Underdelene ere hvide og 
uden Uldhaar, Overdelene af graabruun Farve, der fremkommer ved en 
Blanding af rustguult og sortbruunt. Börstehaarene ere stive og flad- 
trykte, og fortjene endnu mindre Navn af Pigge, end hos den nysbe- 
skrevne Loncheres elegans. Tab. XXII forestiller dette Dyr i sine 
naturlige Omgivelser. 
Som jeg alt i foregaaende Afhandling har bemærket, finder jeg i 
fossil Tilstand tvende Arter af denne Slægt, -der vise megen Overeens- 
stemmelse med de tvende nulevende; imidlertid har jeg endnu ei kunnet 
anstille tilstrækkelig udførlige Sammenligninger for at afgjöre, til hvilken 
Grad denne Overeensstemmelse gaaer. 
Da jeg ei har forskaffet mig Bidrag af Vigtighed at tilföie til 
Naturhistorien af Slægterne Synoetheres, Sciurus og Lepus, gaaer jeg 
over til den Afdeling af Gnavernes Familie, der er dannet ved Under- 
afdelinger af den Linnæiske Slægt Cavia. 
Af Slægten Anema F. Cuv. (Cavia IM.) har jeg alt bemærket i 
min foregaaende Afhandling, at her forekommer een Art levende, C. aperea, 
samt at jeg i fossil Tilstand har fundet en til denne nærkommende Art; 
og jeg tilfüiede den Bemærkning, at Slægten Rerodon F. Cuv., der har 
sin sydlige Grændse i det östlige Brasilien ved 18° S. Br., ei forekommer 
i det her undersögte Huledistrikt. Siden har jeg havt Leilighed til at 
undersöge nogle Samlinger af Smaaknokler, hidrörende fra mine tidligere 
Besög i de faa Huler i Rio das Velhas’s Floddal, der befinde sig norden 
for denne Bredegrad, og iblandt disse finder jeg Spor til en Art af 
denne Slægt, saa at hiin Bemærkning maa indskrænkes til den Deel af 
Rio das Velhas’s Floddal, der ligger sånden for 18°. Derimod træffer 
jeg i Jordlaget af Hulerne, der befinde sig sydenfor denne Grændse, 
Spor til en fossil Art, hvoraf jeg endnu ei besidder tilstrækkelige Lev- 
ninger for at kunne sammenligne den med den nulevende. Idet saaledes 
vor Liste paa de her nulevende Dyr er bleven foröget med een Art, er 
