256 
med hinanden, som følgende Tabel viser. (Tallene betegne Qvotienten 
af Totalantallet af Slægterne og Arterne af Pattedyrklassen, som de 
enkelte Ordener danne i vore Dage og som de dannede i hiin Periode.) 
Slægter Årter 
nu | dengang nu dengang 
Bruta 0,12. 0,26. 0,09. 0,24. 
Acleidota 0,24. 0,55. 0,27. 0,31. 
Myoidea © 0,50. 0,56. 0,60. 0,42. 
Quadrumana 0,11. 0,05. 0,05. 0,02. 
Det sees af denne Tabel, at det relative Forhold af de enkelte 
Ordener med Hensyn til Antallet af Slægter og Arter var i det hele 
taget det samme i hiin Periode som i nærværende, at nemlig Ordenen 
Myoidea var den talrigste, og at efter den fulgte i nedstigende Række 
Acleidota, Bruta og Quadrumana. Derimod bemærkes en forholdsviis 
större Rigdom hos de lavere Ordener i hiin Periode, der aftager opad, 
saa at i de höiere Ordener dette Forhold omvendes. Imidlertid ere disse 
Forholdstal vistnok endnu for ufuldstændige til at afgive paalidelige Re- 
sultater, og de tvende sammenlignede Perioder ville sandsynligviis bestandig 
vise stårre Overeensstemmelse i denne Henseende jo bedre de blive 
bekjendte. 
Med Hensyn til Familierne, da bemærke vi, at alle de ni, som 
nu forekomme i denne Egn, nemlig: Myrebjörnene, Bæltedyrene, Dråv- 
tyggerne, Rovdyrene, Pungdyrene, Gnaverne, Flaggermusene og Aberne, 
ogsaa dengang levede her, men at Forverdenen desuden besad een, som 
nu ganske mangler i den her omhandlede Egn og som dengang spillede 
en meget vigtig Rolle ved Rigdommen og Mangfoldigheden af dens 
Slægts- og Artsformer, ved disses kæmpemæssige Störrelse og ved In- 
dividuernes store Antal, jeg mener: Dovendyrenes Familie. 
Grunden til at denne Familie for Tiden mangler i Rio das 
Velhas’s Floddal er Mangel paa Urskov, og da vi, som jeg forhen har 
