290 
til P. lineatum Geoflr., de üvrige afvige fra de nulevende Arter, der 
hidtil ere mig bekjendte af denne Slægt. 
Ogsaa Abernes Familie er bleven foröget med en ny Art, hen- 
hørende til Slægten Jacchus, eller idetmindste nærmende sig mest til 
denne Slægt, men den fossile er dobbelt saa stor, som de nulevende 
Arter af samme, hvorfor jeg kalder den J. grandis. See'Tab.XX VII Fig.5. 
Af de foregaaende Familier omtaler jeg endnu som senere tilkomne: 
en mindre Art af Slægten Hoplophorus (H. minor), en Art af Slægten 
Felis (F. exilis Tab. XXVI Fig. 15—14), samt en dvergagtig Art af 
Tapirslegten (T. suinus Tab. XXVIL Fig. 1—4), der neppe opnaaede 
Størrelsen af et middelmaadigt Sviin. 
Da ved disse Tillæg deels Totalantallet af Slægterne og Årterne, 
saavel de fossile som de nulevende, er blevet foröget, deels det numeriske 
Forhold imellem de to sammenlignede Fauner er blevet forandret, tilfører 
jeg en ny Liste, hvori disse Tilsælninger ere optagne. Det vil af denne 
sees, at Antallet af de fossile, saavel Slægter som Arter, overstiger det 
af de nulevende, saa at jeg nu seer mig istand til at opstille som et 
faktisk Resultat, hvad jeg i Begyndelsen ikkun vovede at udtale som en 
Formodning, at nemlig Forverdenens Fauna, hvad Pattedyrklassen an- 
gaaer, var, paa denne Deel af vor Jord, langt rigere end Nuverdenens. 
Hvorvidt iövrigt dette Resultat maa finde sin Anvendelse paa de üvrige 
Dyrklasser, og for andre Dele af Jorden, hvorom jeg ikke tvivler, maa 
Tiden vise. 
Denne Forverdenens större Rigdom i Forbindelse med den hyp- 
pige Forekomst af fossile Arter, der vise stor Overeensstemmelse med 
nulevende, synes at lede tit at ansee den nærværende Dyrskabning ikkun 
som tiloversblevne Levninger af hiin ældre. Afyjürelsen af denne Mening 
beroer paa en nüiagtig Bestemmelse af Overeensstemmelsesgraden imellem 
saadanne lignende Arter af de tvende Perioder. Næst Angivelsen af 
det numeriske Forhold mellem de tvende Fauner bliver derfor den vigtigste 
