301 
A. 
De anatomiske Forhold i Almindelighed. 
gt. 
Salpa cordiformis hörer til de Salper, der udvendigen ere be- 
klædte med en temmelig fast og tyk, men dog ganske gjennemsigtig Hinde, 
Skallen. Ved den faaer Dyret sin Form. 
Den störste Deel af det langstrakte Legeme, paa hvilken de sex 
Par Muskler strax falde i Öinene, der belteformigen omgive den deri 
indesluttede Aandesæk, er fiirkantet, med to smallere (Fig. 1 og 2) og 
to bredere Flader (Fig. 5 og 4. Fra denne fiirkantede Deel, som jeg vil 
tillade mig i det Fülgende at kalde “Brystkassen” , staaer en mindre, 
kegleformet, frem i den ene Ende; paa de to Exemplarer vendte den 
stærkt til den ene (venstre) Side; men paa det tredie, som her er aftegnet, 
stod den næsten lige i Dyrets Middellinie (Fig 3 og 4—s). Paa denne 
kegledannede Deel, der for Kortheds Skyld kan kaldes Reglen, er 
Skallen meget tykkere end paa Brystkassen. Man kunde maaskee rettest 
betragte hele Keglen som en Udvæxt af Skallen, med to Huler, en stor 
aflang rund i Midten (r) for Fordöielsesredskaberne og en anden, skrue- 
dannet, rundt omkring denne for Fosterkjeden. Fordöielseshulen var 
paa de to Exemplarer skilt fra Aandehulen ved en stærk Hinde, der 
passende kunde benævnes Mellemgulvet (Diaphragma); men paa det her 
aftegnede Exemplar var denne Hinde bristet, og Kjernen trukket noget 
ind i Aandesækken (see Fig. 1). 
Nærmest Reglen er Brystkassen omtrent ligesidet fiirkantet (Fig. 6), 
i den modsatte Ende derimod stærkt nedtrykket (Fig. 5) og spaltet 
i hele sin Brede. Fra denne nedtrykkede Ende hæve de to brede 
Flader sig, saavel i Midten som paa begge Sider kuppelformig (Fig. 5 
og 2); men i Middeldelen sænke begge disse Flader sig igjen omtrent 
