328 
neurotico tendine strictis atque nitidulis, constare videas.” Blandt alle 
mig bekjendte Beskrivelser af Salpernes Muskler, de allernyeste indbe- 
fattede, er denne af Pallas den eneste der stemmer med hvad Iagttagel- 
sen viste mig paa mine Spiritusexemplarer, maaskee fordi Structuren forst 
bliver ret tydelig ved Viinaandens Indvirkning. Det er fuldkommen rig- 
tigt, at Aandemusklerne hos S. zonaria, som altid have en vis Perlemoder- 
glands, især naar de sees paa sort Grund (see Fig. 18), under Lupen 
vise omtrent 24 Liengdestriber, fuldkommen jevnsides löbende (parallele) 
indbyrdes og med Randene, og derved deles i ligesaa mange Afdelin- 
ger, eller, som Pallas kaldte dem, flade Fibre. Disse Længdestriber have 
endnu stærkere Glands end Musklens övrige Overflade, aabenbart ved 
en fordeelagtigere Lysbrydning. Under en stærkere Forstörrelse ved 
gjennemgaaende Lys viste disse Striber sig mörkere end den övrige 
Muskel, altsaa at bestaae af en tættere Masse (see Fig. 16, der viser tre 
Muskelafdelinger 200 Gange forstörret); men derhos overraskedes jeg 
ved en langt mærkværdigere indre Bygning. Hele Musklen var nemlig 
for det Förste atter deelt i langt mindre, i selvsamme Retning forlöbende 
Trevler, Grundtrevler (Primitivfibre), 0,002 brede, og hver af disse 
havde atter höist regelmæssige Tverstriber, i 0,001’ indbyrdes Afstand. 
Selv ved de stærkeste Forstörrelser, indtil 4050 Gange, fandtes de endnu 
höist regelmæssigen stillede; hver Grundtrevl fik da Udseende af en Række 
fiirkantede lyse Rum, begrendsede ved mörke Linier. 'Tverstriberne syn- 
tes alle at gaae lidt udenfor Grundtrevlens Rande, men som Skrucbaand 
(Spiralbaand) toge de sig ingenlunde ud, eftersom aldrig mindste Spor 
fandtes til en skraa Forbindelsesstribe mellem de enkelte Tverstriber. 
Ved forskjellig Beskygning kunde de lyse Fiirkanter, hvoraf Grundtrevlen 
bestod, snart synes större, snart mindre, og undertiden synes runde, hvor- 
ved da Udseendet opstod af en Række Urceller med lyse Kjerner; men 
ved en bedre Belysning faldt dette strax bort. 
I Aandemusklerne af S. cordiformis fandtes saavel de samme 
