350 
0,025. Ved en vis Belysning faldt de strax i Öinene, ved en anden 
kunde man ofte længe såge dem forgjeves. 
I Muskelafdelingerne af S. cordiformis savnedes disse Rækker af 
lyse Legemer heller ikke; dog var det kun i mit ene bedst vedligeholdte 
Exemplar (det Fig. 1—4 afbildede) at jeg tydelig kunde erkjende dem. 
De vare her uregelmæssig runde og mårke, maaskee ved Indvirkning af 
Viinaanden. Deres indbyrdes Afstand var her mellem 0,020 og 0,050. 
Sammenholdtes flere Naboafdelinger af en Muskel, saa fandtes 
disse lysere Legemer for det meste nogenlunde at ligge i samme Höide, 
saa at de tildeels ogsaa dannede Tverrekker, skjöndt ulige mindre regel- 
mæssige. De laae formodentlig i Midten af Musklernes Tykkelse, og paa 
de Steder, hvor det var lykkedes mig at afskrabe det ene Lag (see p. 529), 
syntes de at vere borttagne tilligemed, og kun at have efterladt gjen- 
nemsigtige Steder. 
Betydningen af disse lysere Legemer kunde ikke let antages at 
være nogen anden end den af Kjernerne i de oprindelige Muskelbundter, 
der — efter Valentins skjönne Iagttagelser — först senere spalte sig i 
Grundtrevlerne. Da imidlertid denne Udvikling af Musklerne ikke endnu, 
saavidt jeg veed, er efterviist hos de lavere Dyr, vovede jeg neppe at 
haabe, her at have fundet den paa disse gamle Spiritusexemplarer. Dog 
fik jeg snart Overbeviisning om, at det virkelig forholdt sig saaledes, og det 
vil maaskee være bedst strax at anføre, hvorfra denne Overbeviisning kom. 
Ved de mangfoldige mikroskopiske Undersøgelser paa Fostrene i 
denne Salpes Fosterkjede, hvis Resultater ville blive Gjenstand for de 
næste Afsnit, fik jeg den rigeligste”Leilighed til at see den mikroskopiske 
Bygning ogsaa af deres Muskler. Hver af disse Fostres Aandemuskler 
bestod af Trevler, der omtrent vare 0,0055 i Gjennemsnit, altsaa om- 
trent dobbelt saa brede som Grundtrevlerne i Moderdyrets Aandemusller, 
uagtet hele Musklens Brede hos Fostret kun udgjorde 0,125, eller 
omtrent 50 Gange mindre end Moderdyrets. Allerede heraf maatte man 
