549 
at en saadan Zikzakdannelse allerede kom istand meget tidligt mellem de 
rudimentære og de mere udviklede Sideknoppe, og det syntes heller 
ikke vanskeligt at tænke sig, hvorledes den oprindelige Zikzakdannelse 
kunde forvandles til det senere saa complicerede Forhold mellem Fostrene 
og deres Bindestrenge ($ 11). 
Fra först af ligge nemlig de to Rækker Fostre kun i Berörelse 
med deres Kjerner (Fig. 55); men lidt efter lidt båie de deres Ryg- 
flader meer og meer mod hinanden, og Råret bliver derved ligesom 
skudt op mod Kjedens concave Rand (see Fig. 32). Medens de to Fo- 
sterrækker saaledes böie Rygfladerne mod hinanden, kan imidlertid ikke 
det ene Fosters Ryg falde mod et andets Ryg, men hvert Fosters Ryg- 
flade maa falde mod to Gjenboers Bindestreng, og hver Bindestreng mod 
en Gjenbos Ryg. At herved en Befæstigelse kan fremkomme af Binde- 
strengen til Gjenboens Rygflade er ganske overeensstemmende med andre 
Erfaringer af Udviklingshistorien, og der er da kun endnu tilbage at an- 
tage hver Bindestreng paa sin midterste Deel spaltet i tre Længde- 
grene, hvoraf kun den mellemste indgik hiin Befæstigelse, fremdeles at 
antage denne mellemste Længdegreen deelt ved en Tverlinie oven- og 
nedenfor Befæstigelsen, altsaa paa to Steder, de andre to Længdegrene 
derimod kun paa eet Sted, og hele det f. Ex. Fig. 29 afbildede compli- 
cerede Forhold vilde være dannet. 
Ifölge denne Hypothese vilde altsaa Bindestrengenes Tverlinier 
være senere Dannelser, og Gaffelstrengene være at betragte som afrevne 
Stykker af Gjenboernes Bindestrenge. Men jeg kan ikke selv skjænke 
denne Hypothese Medhold. Jeg maa tilstaae, at Bindestrengenes aabne 
Forbindelse med de seröse Sække, og deres meget bestemte Adskillelse 
mellem Foster og Foster i de af mig saakaldte Tverlinier (Pag. 556) 
gjør det langt mere sandsynligt, at de voxe ud fra hvert Foster saaledes, 
at hvers seröse Sek forlil (nærmere Indgangen), bagtil (nærmere Kjer- 
nen) og i Midten af Rygfladen, voxer ud i en strengformig Forlængelse, 
