360 
at denne samme Forbindelse snarest vilde tale for et af de höiere Sandse- 
organer, hvis dets Bygning tillod en saadan Tydning. 
Hos Fostret vil man (Fig. 27 ved d) bemærke en lille mörk Deel, 
der fra Hjernen gaaer ud i Skallen. Om denne er en egen til Hjernen 
hörende Deel eller ikke, maa jeg lade henstaae uafgjort. 
Næst efter Ruglens Dele troer jeg at de to Strenge bör komme 
i Omtaie, der (Fig 27—D gaae fra Ruglen til Rygfoldernes forreste 
Ende og först blive tydelige hos Fostrene af det andet Sæt. — De ligge 
netop der, hvor hos Moderdyret deels de to store Sidegrene (Fig. 8 og 
10—v, v) gaae ud fra Hjernen, deels et Par Folder af Sliimhinden 
strække sig op til Rygfoldernes forreste Ende (see Fig. 4 ved e), og hvori 
jeg yttrede den Formodning (pag. 509—510) at Nerveringen sluttedes. 
Disse Strenge ere sansynligviis ikke andet end Mundnerveringen 
selv. - Deres Beliggenhed taler idetmindste ganske og aldeles for denne 
Tydning, og deres Tykkelse, hvor uforholdsmæssig den end er, taler dog 
neppe derimod, naar man tager Hensyn til Hjernens Omfang i det samme 
Foster. Meget sandsynligt er det dog, at disse Strenge ligge i egne 
Folder af Sliimhinden, især da dette ovenfor (pag. 510) vistes at være 
Tilfældet hos Moderdyret. 
Til Muskelsystemets Udvikling hos Salperne troer jeg at have 
gjort mange og vigtige Iagttagelser; men i Henseende til Formen behåver 
jeg kun at henvise til det Foregaaende, navnlig til pag. 555 hvad 
Aandemusklerne angaaer, og i Henseende til den indre Bygning höre 
mine Iagttagelser i Grunden mere til Udviklingen efter Födslen (see 
pag. 327—51). Saameget troer jeg her endnu at burde sige, at den blotte 
Sammenligning mellem et Par Muskeltrevler fra Salpefosteret (Fig.47) og 
fra Moderdyret (Fig 16) tilstrækkeligen vise, at Udviklingen gaaer for sig 
hos Salperne, og altsaa vel hos de lavere Dyr overhovedet, efter de 
selvsamme Regler som hos Hvirveldyrene. Det er (af Fig. 17) klart, 
at Muskeltrevlerne fra Begyndelsen af have Rjerner, men først seent faae 
