563 
© Ç 20. 
Röret. 
Vi have seet, at de sammensatte Salpefostre voxe ud som Knopper 
paa et eget Rör, der snoer sig omkring Kjernen, men ligger i en egen 
Hule af Skallen, adskilt fra Kjernen ved en fast Hinde. 
Hvad er dette for et Rör, hvorfra Salpefostrene saaledes voxe 
frem? Er det en Deel, der hörer Modersalpen, eller en Deel, der hörer 
Fostrene til? 
Ifélge Alt, hvad hidtil er blevet angivet om Fosterkjeden og dens 
Ror, maa man strax erklære det for en Deel, der hörer Fostrene til. 
Fostrene hænge ikke alene paa det Nöieste sammen dermed; de ere 
ganske at betragte som Udvæxter derpaa; Rårets indre Hule fortsætter 
sig ind i deres Aandesæk, og naar man river Fostrene fra hverandre, 
sönderrives tillige Röret i ligesaa mange Ringe (der dog aldrig ere luk- 
kede), saa at hvert af Fostrene beholder sin Andeel af Röret siddende 
paa Rygfladen (Fig. 27—h). 
Men Röret er ligesaa aabenbart en Deel af Modersalpen. Vel 
ligger hele Fosterkjeden i en egen skrueformet Hule af Skallen (pag. 
501), men denne Hule er ikke aflukket ved sine to Ender; indad staaer 
den endog vidt aaben. I en saaledes aabenstaaende Hule kan Foster- 
jeden (Fostrene og Röret tilsammentagne) ikke vel tænkes at ligge lås 
og ernære sig ved en Indsugning, saaledes som Æggene ernæres i en 
Æggestok; vi maae nödvendigviis formode, at en saakaldt organisk For- 
bindelse her finder Sted mellem Röret og Moderdyret. Denne organiske 
Forbindelse ville vi dog ikke just söge i hele Rjedens Forlöb, hvor tæt 
end det förste Fostersæt ligger op til Hulens Vægge (pag. 551), men 
snarere i Rörets Ender. 
Den udvendige Ende af Röret sidder tydeligen fast ved Skallen 
Midten af Keglens Bugflade. Skallen er her meget tynd (Fig. 5—0°) 
Z2* 
