970 
vendig i Aandehulen, men udvendig, hvilket Chamisso udtrykkeligen be- 
mærker at have iagttaget hos to Arter (pag. 6). 
At det Samme gjelder for Salpa cordiformis, fålger vel allerede 
deraf, at de meest uddannede Fostre ligge saa yderligt, tæt under Skallen, 
de mindst uddannede derimod saa dybt indefter. 
Veien, hvorigjennem Fosterkjeden udstådes, kan imidlertid ikke 
være det Hul (Fig. 5—y), der findes paa Skallen i Nærheden af de fuld- 
komneste Fostre, eftersom dette Hul förer til Rörets Hule. Födslen 
maa antages at skee ved Skallens fuldkomne Forsvinden udenom Foster- 
kjeden, og den var allerede saa tynd paa mine tre Exemplarer udenom 
de meest uddannede Fostre, at denne Forsvinden ikke syntes mere at 
være fjern. 
Lige saa vist er det, at Fostrene ikke udstödes enkelte, men sam- 
menhængende. Derom vidner allerede den Fasthed, deres Forbindelse 
endnu havde i det første Fostersæt, saavel med Röret som med hverandre 
indbyrdes. Desuden have vi her atter Chamissos Vidnesbyrd, hentet fra 
selve Iagttagelsen af Salpefostrenes Födsel. 
Vanskeligere er det at afgjére, om Fosterkjeden udstödes heel og 
holden, eller om hvert Sæt födes for sig, og Röret da overrives imellem 
dem. Hos flere Salpearter synes virkelig hele Rjeden at udstödes paa 
eengang, men hos S. pinnata saae Chamisso (pag. 6) at den udstödtes 
stykkeviis, saaledes at den udstödte Deel af Kjeden holdt Fostrene, 8—14 
i Tallet, stjerneformigen sammen, istedetfor at den hele Kjede holder dem 
ito Leengderader. Saadanne stjerneformigt forenede Individer af S. pinnata 
iagttog ogsaa Forskäl og Andre. Heri ligger unæpteligen noget Utyde- 
ligt, som jeg dog troer at kunne forklare paa fölgende Maade. 
Den Streng eller Rachis, hvortil den dobbelte Fosterrække sidder 
fast i Moderdyret, er aabenbart lig Röret i Rjeden af S. cordiformis. 
Naar dette Rör ved Födslen rives itu mellem hvert fjerde, femte, syvende 
Fosterpar, saa maa det snöre sig sammen ved begge overrevne Ender, og 
