87 



Arter ere almindeligere her end i Lavlandet. En absolut lavere 

 Højdegrænse er ganske vist ikke paavist for en eneste af Syd- 

 kystlandets Arter, men enkelte ere dog væsentlig hjemmehørende 

 i Højfjeldene, medens de kun forekomme undtagelsesvis og i 

 ringe Mængde i Lavlandet. 



Cardamine bellidifolia fandt jeg saaledes paa Arsuk Storø 

 kun mellem 1300 og 2100 Fods Højde o. H., og paa Kakarsuak 

 ved Narsak kun i 2070 Fods Højde o. H. Paa Umanak ved 

 Østenden af Tavdlorutit fandt jeg dog et enkelt Exemplar i kun 

 lidt over 200 Fods Højde. 



Cassiope hypnoides fandt jeg ved Kangerdluarsuk ved Juliane- 

 haab i Mængde i 1000 Fods Højde o. H., medens jeg ikke 

 bemærkede den længere nede, og paa samme Maade optraadte 

 den ifølge Lassen paa Kakarsuak i Nærheden af Nunarsuit. 

 Paa andre Steder fandt jeg den allerede i nogle faa Hundrede 

 Fods Højde, men sædvanlig kun i ringe Mængde og tiltagende 

 i Hyppighed opefter. 



Sandsynligvis gjælder noget lignende for flere af de i det 

 sydligste Grønland sporadisk forekommende Arter, som Papaver 

 radicatum og Saxifraga cernua^ men der foreligger ikke hidtil 

 Iagttagelser, som vise detM. 



Men ogsaa i horizontal Retning er der en meget betydelig 

 Forskjel med Hensyn til Arternes Fordeling indenfor Sydkyst- 

 landet, hvilken væsentlig beror paa, at en stor Mængde Arter 

 kun forekomme i det Indre af Landet. Dette gjælder først og 

 fremmest de sydlige Arter. Af de for denne Strækning ejen- 

 dommelige Arter forekomme næsten ingen paa Yderlandet, og 

 dette finder sin naturlige Forklaring i de gunstigere klimatiske 

 Forhold i det Indre af Landet. INIen ogsaa nogle Arter med 

 overvejende nordlig Udbredelse forekomme indenfor Sydkyst- 



») Car ex nardina, som Berggren (Faiierogamfloran vid Diskobugten etc., 

 Öfvers. af Vet. Akad. Forh. lS71i i Nord-Gionland ikke fandt under 600 

 Fods Højde, traf jeg i det Indre af Tunugdliarfik-Fjord i ringe Højde 

 ovei Havet. 



