по 



teriseret ved Krat af Betula odorata^). Naar jeg i det Efter- 

 følgende vil forsøge at give en Skildring af det sydligste Grøn- 

 lands Vegetation i Sammenligning med Mellem-Grønlands, som 

 vi kjende gjennem Warmings Skildring, og som jeg ogsaa 

 kjender af Selvsyn, vil det særlig være min Opgave derigjennem 

 at lade Birkeregionens Ejendommeligheder træde frem. 



Krat. 



Naar man, efterat have set Mellem-Grønlands Pilekrat, 

 kommer til det Indre af det sydligste Grønland, vil man finde, 

 at Birkekrattene paa de fleste Steder ere habituelt meget lidet 

 forskjellige fra Pilekrattene; den øvrige Vegetation er vel ofte 

 frodigere og i enkelte Retninger forskjellig. men fysiognomisk 

 er der i det Hele ikke stor Forskjel fra Vegetationen i det 

 Indre af Mellem-Grønland, naar bortses fra enkelte særlig be- 

 gunstigede Lokaliteter i det Indre af Sydkystlandet. Langt 

 større er Forskjellen mellem Vegetationen i det Indre af Mellem- 

 Grønland og i de ægte højnordiske Egne, hvor Fjeldmarken er 

 dominerende, og hvor Lynghede og Urteli ere de højeste Former 

 for Vegetation. Der vil derfor være god Grund til at skjelne 

 mellem den egentlig arktiske eller højarktiske Region og Vidie- 

 regionen (V^^ahlenbe rg; Warming 1. c. p. 26) eller med Drude 

 (Pflanzengeographie p. 357) mellem en høj- og en nederarktisk 

 Fjeldregion. Naar sidstnævnte Forfatter imidlertid som Grænse 

 mellem disse sætter Nordgrænsen for Linnæa borealis (Holstens- 

 borg), da er dette mindre heldigt, thi Linnæa er i Grønland 

 kun fundet paa 3 langt fra hverandre liggende Steder, og Pile- 

 krat findes langt nord for dette Sted (Warming 1. c. p. 29, 

 Hartz Rejseberetn. p. 55). Snarere kunde man sætte Nord- 

 grænsen for Vidieregionen ved Nugsuaks-Halvø mellem 70° og 

 71°n. Br., hvor der ogsaa falder en udpræget floristisk Grænse, 



^) Warming, Grønl. Veg. p. 2. 



