126 



Sorbus americayia. Det er i Almindelighed omtrent mandshøjt, 

 ikke sjeldent lidt højere, indtil 7 eller maaske 8 Fod højtM. 



[ Almindelighed naae Pilekrattene kun en ringe Højde over 

 Havet, nemlig kim nogle faa Hundrede Fod, og dette beror for 

 en væsentlig Del paa Fjeldenes Form og dermed følgende For- 

 deling af Forvittringsprodukterne. De grønlandske Fjelde ere 

 sædvanlig foroven afrundede og afglattede, falde temmelig stejlt 

 af til Siderne og ere først ved Grunden dækkede af en skraa- 

 nende Fod af Grus eller andet finere eller grovere Materiale, 

 medens den øvre Del sædvanlig er nøgen og kun i Fordybnin- 

 ger og smalle Afsatser frembyder en sparsom gruset Jordbund. 

 Meget ofte er Foden dækket af Pilekrat, som naaer til en Højde 

 af f. Ex. 2 — Ш0 Fod, hvor det pludselig holder op, idet Foden 

 her støder til den bratte Fjeldvæg. Ovenfor denne Grænse 

 hersker sædvanlig Fjeldmarken og Heden, samt i de fugtigere 

 Kløfter og paa Afsatserne llrtelier; dog kan man enkelte Steder 

 i større Højde over Havet træffe Dale med tilstrækkelig gunstige 

 Jordbunds- og Læforhold til, at Pilekrat kunne trives. Saaledes 

 saa jeg nogle Steder i Omegnen af Igaliko Pilekrat i henved 

 1000 Fods Højde, deriblandt et paa en Skraaning. der vendte 

 mod Nord, og paa Iganak-Fjeldet ved Igaliko fandtes Pilekrat i 

 c. 1400 Fods Højde. Disse Krat vare dog alle lave. 



Mange Pilekrat ere ganske ublandede, især paa Yderlandet 

 og de lavere Krat i det Indre af Landet. Efterhaanden som 

 man fjerner sig fra Kysten, forekommer hyppigere Indblanding 

 af ßetvla odorata og i Arsuk-Fjord tillige aC Alnua ovata. For 

 det Indre af Arsuk-Fjord anslaar Dr. Helms (I. с. p. 34) 

 Mængdeforholdet saaledes: 1 El til 20 Birk til 100 Pil. Ogsaa 

 Sorbus findes her, men den optræder kun i ringe Mængde, og 

 er i det Hele ikke almindelig; den mangler paa store Stræk- 

 ninger, f. Ex. i Størstedelen af Tunugdliarfik-Fjord. 



'i En mere detailleret Beskrivelse af dette Krat er givet af Læge O. Helms 

 i en Artikel i »Naturen og Mennesket», Juli 1895, betitlet "Sydgrønlands 

 Skove». Herfra ere ogsaa enkelte af ovenstaaende Angivelser hentede. 



