)Zl 



Tunugdliarfik-Fjord paa gunstigt beliggende Skraaninger fra 

 Tunuarmint og indefter. Ved Narsak ved Fjordens Munding 

 saa jeg derimod intet Birkekrat. 1 det Indre af Arsuk-Fjord 

 synes de ligeledes at være almindelige paa Nordsiden, ialtfald 

 fra Bjørnedal (Cfr. Hartz Rejseber. p. 17) indefter, om end 

 sædvanlig stærkt blandede med andre Arter. De ere endvidere 

 kjendte fra de fleste af de sydligere Fjorde og forekomme uden 

 Tvivl i dem alle. Paa Yderlandet forekommer vel Beiula odorata 

 i begge Varieteter, men kun i ringe Mængde og sjeldent krat- 

 dannende. Saaledes saa jeg vel i Julianehaabs nærmeste Omegn 

 enkelte lave bredbladede Birke-Individer, men ingen Birkekrat. 

 Fra samme Egn meddeler Jessen dog: "Omkring Indsøen 

 ved Julianehaab, og særlig paa de med Ur dækkede Skraaninger 

 ned mod Smaasøerne nord derfor, fandtes Birke- og Pilekrat. 

 3 — 4 Fod højt, Pilen gjerne overvejende." 



Vil man finde højere Birke end de hidtil omtalte, maa man 

 søge ind til de luneste Dale i det Indre af Fjordene. Saadanne 

 Birke har jeg truffet ved Ivingua i Tunugdliarfik, paa et enkelt 

 Sted i Omegnen af Igaliko og ved Kagsiarsuk i Igaliko-Fjord. 

 Alle disse Steder havde Krattene dog kun meget ringe Udstræk- 

 ning ; de fandtes ved Dalens Side paa det Sted, hvor den tlade 

 Dalbund grænsede til Skraaningen, og voxede øjensynligt paa 

 særlig godt beskyttede Steder. Buskene vare altid mere spredte 

 end i de lavere Krat, ja mangen Gang stode de ganske isoleret 

 og vare da smukt alsidigt udviklede. 



Selv de største Birke, jeg har set i Grønland, have aldrig 

 typisk Træform med en enkelt Stamme og Krone. Altid udgik 

 fra Grunden flere, omtrent lige kraftige, i Bue opstigende Hoved- 

 grene, af hvilke enkelte ofte hvilede paa Jorden det første 

 Stykke (Fig. 5—6). Forgreningen er altsaa forsaavidt busk- 

 formet, men de fra Grunden udgaaende Hovedgrene ere meget 

 tykke og deres Antal er ikke stort, i Almindelighed vistnok 3—5. 

 Det er ikke som ved de typiske Buske , at der jevnlig bryder 

 nye Skud frem fra Grunden, hvilke erstatte de ældre Skud, som 



