160 



med en frociiü og' stærkt blandet Lrtevegetalioii af det tor ["rtelier 

 sædvanlii-e I dseende. Paa de noget længere inde liggende 

 Øer og paa den ydre Del al" Fastlandet fandtes meget almin- 

 deligt paa tilsvarende Steder lignende Crtelier, dels selvstændige, 

 dels i Forbindelse med Pilekrat. Som ovenfor (S. 129—30) omtalt, 

 erc Pilekrattene paa sine Steder mere aabne end ellers, og: 

 Pilebnskene knnne paa større eller mindre Strækninger vige 

 Pladsen for Lrteli af samme Sammensætning som Krattets 

 Lndervegetation. Del synes især at være paa fngtige. grnsede 

 Skraaninger, at L'rtelierne ere Pilekrattene overlegne, medens 

 de sidste sædvanlig; ere eneherskende paa Irerne. 



Medens Urtelierne saaledes paa den ene Side ere nnje 

 knyttede til l'ilekrattene, sintte de sig [)aa den anden Side til 

 Lyngbeden og Fjeldmarken. Hvor Heden dakker skraanende 

 Terræn, vil man ofte paa de Inneste. noget fngtiue Steder, f. Ex. 

 bvor Heden støder til et Klippeparti, linde, at den forandrer 

 Karakter, idet Bnskene vige mere eller mindre tilbage, medens 

 urterne til Gjengjæld tage Overbaand (jg fremtræde i kraftige 

 E.xemplarer og tildels i Arter, som ikke bave hjemme i Lyng- 

 beden. Af Lyngbnskene er Phyllodoce coeridea særlig fremtræ- 

 dende paa saadanne Steder. Saalænge lUiskene endnn ere saa 

 talrige, at de i væsentlig Grad bidrage lil at præge Vegetationen, 

 knnde man kalde denne "frodig Hede». Dens Karakter er imid- 

 lertid forskjellig fra den almindelige Hedes, og ogsaa Jordbiuiden 

 er forskjellig, idel den er mere eller mindre muldet og kan 

 indeholde Regnorme. 



Overgangsformer fra Hede og: Fjeldmark til Urieli ser man 

 ogsaa paa Fjeldskraaninger . hvor Jordbunden er saa sparsom, 

 at den kun tillader Vegetationen at udvikle sig paa smalle Klippe- 

 afsatser. Paa udsatte Steder optræde her Fjeldmarkens Urter 

 og Lyngbedens Buske, hvorefter Vegetationen faar Karakter af 

 Fjeldmark eller Lynghede. .Men paa gunstigere Steder indfinde 

 sig paa Afsatserne en Ma-ngde andre Arter, som snarest have 

 bjemme i Urtelierne, og hvorved Vegetationens Karakter mere 



