164 



tagen iiaar man kommer et Stykke op paa Fjeldene. Græssernes 

 store Mængde give disse Steder en anden Karakter end de 

 typiske Urtelier. Ere de bredbladede Urter endnn fremtrædende, 

 kan man være i Tvivl, om man skal tale om en Urteli eller en 

 Græsli, og man kan da bedst bruge Betegnelsen G ræ s-Ur tel i. 

 Som Exempel paa en saadan skal nævnes den Vegetation, som 

 fandtes paa en fugtig Skraaning i 1300 Fods Højde o. H. paa 

 Л u I o k-Fjeldet ved Igaliko. Den bavde følgende Sammensætning: 



Foa gtauca \ Taraxacum officinale. 



. , ,1 fremberskende 



Antlioxantliiim 



Viola Muehlenbergiana. 

 Alchemilla vulgaris. 



Polygonum viviparum. 

 Viscaria alpina. 

 Hieracium n igrescens. 



— alpina. ! Salix glauca, pletvis, krybende. 



I Omegnen af Igaliko bar jeg forøvrigt kun noteret typisk 

 Urteli paa Fjeldet Iganak i 1400 Fods Højde; den bavde ber 

 den sædvanlige brogede Sammensætning og indeboldt ogsaa 

 nogle Græsser [Anthoxanilium og et l*ar Poa-Arter), men disse 

 vare ikke fremtrædende. 



Hvor bøjt Urielierne gaa op paa Fjeldene , er jeg ikke i 

 Stand til at angive , men de kunne vist forekomme i en meget 

 betydelig Højde over Havet. Paa Kakarsuak ved Narsak fandtes 

 Urteli nær ved Toppen i 2100 Fods Højde; ber fandtes ogsaa 

 Regnorme i Jorden. 



Grimden til, at Urtelierne ere sjeldnere i det Indre af 

 Landet, niaa vistnok søges i den varmere Sommer, som dels 

 begunstiger Græsserne paa de andre Urters Bekostning, dels 

 fremmer Krattenes Udvikling. Paa den anden Side maa Yder- 

 landets fugtige Klima vel ogsaa antages at begunstige Urteliernes 

 Udvikling, og paa samme Maade virker formodentlig det taage- 

 rige Klima i Fjeldregionen. Den ovenfor (S. 88) omtalte Om- 

 stændigbed, at flere Arter, som ere byppige paa Yderlandet, 

 mangle eller ere sjeldne i det Indre af Landet , bænger nøje 

 sammen med dette Forbold. 



