ISS 



Salix herbacea. j Drt/as integrifolia. 



Diapensia lapponica. \ Saliv groenlandica. 



Juniperiis commwiis ß, nana. 



Hertil kimde maaske endnu føjes Cassiope lujpnoides, som 

 dog snarere hører hjemme i fugtig Fjeldmark , og Vaccinium 

 Myrtillus, som er meget sjelden i det sydligste Grønland. ASa /г.г' 

 Myrsinites ß, parvifolia har jeg aldrig truffet i Lynghede, men 

 kun i Fjeldmark og paa grusede Steder. 



Af de i ovenstaaende Liste nævnte Arter ere de 4 første 

 uden Sammenligning de vigtigste ; mindst en af dem er altid 

 dominerende, men deres indbyrdes Styrkeforhold er meget for- 

 skjelligt og især afhængigt af Afstanden fra Havet, saavel i 

 horizontal som i vertikal Retning. 



Paa Yderlandet og Øerne er næsten altid Empetrum domi- 

 nerende. Ofte er den ganske eneherskende, idet den alene 

 danner Vegetationstæppet, medens de andre Hedebuske ganske 

 mangle eller dog kun Andes som ubetydelige Indblandinger. 

 Saadan ren Empetrum-Hede dækker sædvanlig de mindre Skjær- 

 gaardsøer, kun ofte afbrudt af den fremragende nøgne Klippe. 

 Vegetationstæppet er dog her ikke altid helt sammenhængende 

 og jevnt. De enkelte Buske eller kraftige Grene , som ere 

 ganske lavt krybende, kunne vistnok opnaae en høj Alder M, men 

 de holde sig ikke grønne i hele deres Udstrækning ; kun den 

 periferiske Del vedbliver at være grøn, medens den ældste 

 Del efterhaanden ophører med at danne nye Skud. Ældre 

 Individer frembyde derfor en grøn Bræmme , der omgiver et 

 indre Parti, kun bestaaende af de ældre, krogede Grene. Paa 

 nogenlunde beskyttede Steder voxe nu ofte de enkelte individer 

 ind imellem og hen over hverandre, og de kunne da smelte 

 sammen til et sammenhængende grønt Tæppe, men paa de 

 mindre Øer i Skjærgaarden og andre forholdsvis vindaabne 

 Steder træde de enkelte Individer tydeligt frem. De grønne 



') Smign. Kihlman, 1. c. p. 226. 



