190 



ældre Grene, som en Tid lang vedblive at bære de visnede Blade, 

 tildels ogsaa af Nabobuskene ; men paa mere vindaabne Steder 

 kommer den sædvanlig grusede Bund mere tilsyne. 



f det Indre af Landet er ren Empetrum-Hede langt sjeldnere 

 end paa Yderlandet. Den findes der kun paa Bjergskraaninger 

 med nordlig Exposition og navnlig aldrig paa Steder, som ere 

 udsatte for Fölmvinden. Paa slige Skraaninger danner den da 

 gjerne smukke, jevne , grønne Tæpper uden de nys omtalte 

 Buedannelser, og dens Skud ere ikke tæt trykte til Jorden som 

 paa Øerne i Skjærgaarden, men delvis oprette. I .en vis Højde 

 over Havet (over 1200 Fod) synes dog Empetrum-Heden at blive 

 almindeligere. 



Absolut ren Empetrum-Hede uden mindste Indblanding af 

 andre Hedebuske træffes vel aldrig ; man vil altid finde nogle 

 af disse , selv om deres Mængde meget ofte er saa ringe , at 

 de ikke i mindste Maade bidrage til at præge Vegetationen og 

 først opdages ved nærmere undersøgelse. I andre Tilfælde op- 

 træde de i større Mængde, og vi komme da til de blandede 

 Lynghede-Vegetationer, i hvilke Empetrum deler Herredømmet 

 med andre Arter. De Hedebuske, som hyppigst ere indblandede 

 i Empetrum-Heden, ere Salix glauca, Vaccinium uliginosiim og 

 Betula glandulosa. Paa udsatte Steder forekomme især de to 

 første, endvidere Loiseleuria og JDiapensia, samt paa fugtigere 

 Steder Salia; herbacea. Ogsaa Phyllodoce og Betula glandulosa 

 forekomme her, men noget sjeldnere og i ringe Mængde. Paa 

 gunstige Steder ere Betula glandulosa og Vaccmium uliginosum 

 de hyppigste og mest fremtrædende Indblandinger; desuden 

 forekomme her, især paa Yderlandet, Phyllodoce coerulea og 

 Ledum palustre var. groenlandicum. Den sidste kræver, foruden 

 Varme og Læ, tillige en vis Grad af Fugtighed i Jordbunden. 

 Phyllodoce stiller ogsaa større Fordringer end de tleste andre 

 Hedebuske ; den træffes sædvanlig ikke i større Mængde , men 

 optræder især, hvor Heden støder til Fjeldet, paa gunstigt 

 exponerede Steder (se S. 160). Salix groenlandica er langt 



