195 



September JMaaned vare Fjeldene farvede blaa og- røde af Bøllens 

 Bær og Blade (1. c. p. 389 og 399). 



I den inderste Del af Julianehaabs-Partiet er imidlertid den 

 typiske Lynghede ikke nær saa almindelig som længere ude; 

 den bliver sædvanlig blandet med buskformede Lichener. og 

 ofte optræde disse i saadan Mængde , at deres lyse Farve 

 skinner igjennem imellem Lyngbuskene , som samtidig blive 

 mere spredte, og derved sker en ganske gradvis Overgang til 

 Lichenheden , som indtager mange af de Strækninger, der 

 utvivlsomt vilde være bedækkede med Lynghede , hvis Stedet 

 laa nærmere ved Havet. Den Busk, som holder længst ud paa 

 saadanne Steder, er Betula glandulosa, der ofte er den eneste 

 Repræsentant for Lyngbuskene. Den er altid ganske lav og 

 i Habitus væsentlig lig de andre «Lyngbuske». Lichenerne 

 ere de samme Arter, som optræde i Lichenheden, Disse lichen- 

 blandede Lyngheder findes mest paa flade Strækninger, som ere 

 noget mere udsatte for udtørrende Vinde , særlig Sydosten , og 

 vel ogsaa have en noget tørrere Jordbund. 



Vi se altsaa, at Empetrum er den dominerende Plante i 

 Heden i den Del af Landet, som ligger nærmest Havet, hvor 

 Luften er fugtig og ofte taaget , og hvor Nedbøren er 

 betydehg. Fjerner man sig fra Kysten, ser man den vige 

 Pladsen for Vaccinium uliginosum og Betula glandulosa, idet den 

 kun bevarer Herredømmet paa Skraaninger, der helde mod 

 Nord, hvor Luftfugtigheden maa være størst, hvor den er be- 

 skyttet mod Sydostvinden og om V'interen utvivlsomt er sne- 

 dækket. Dette kan kun bero paa, at den trods sin xerofile 

 Bladbygning er mindre godt udrustet til at taale de mere tørre 

 Vinde, som blæse i det Indre af Landet, end de tre andre 

 Hedebuske: Vaccinium uliginosum'^). Betula glandulosa og Salix 

 glauca. Disse have alle den Fordel fremfor Empetrum , at de 



^) Ifølge Hartz, Fanerog. oe Karkrypt. fra NØ. -Grønland, p. 337, er 

 Vaccinium uUginosuin ofte snebar om Vinteren ved Scoresby-Sund. 



13* 



