22 



Fod over Havets Overflade. Isen gik her ganske jevnt op til 

 Land, idet Sneen endnu fyldte det Mellemrum, som paa den 

 øvrige Strækning laa mellem den 15 — 20 Fod høje, bratte Is- 

 væg og Fjeldsiden. Imellem nogle stærkt opskruede Partier 

 førte en jevn Snevei ind paa Indlandsisen , den fulgte vi , og 

 kort efter kom vi ud paa et jevnt, snebelagt Parti, der førte et 

 godt Stykke indefter mellem mere ujevne og kløftede Ismarker. 



Saasnart Isen var betraadt, lastedes Slæderne. Grønlæn- 

 derne , der hidtil iiavde seet noget skeptisk paa hele Fore- 

 tagendet, syntes nu, det var Leg, og med 8 Mand for hver Slæde 

 gik det i rask Løb indefter over den jevne Sne, der endnu bar 

 ovenpaa Nattekulden. Stigningen var et Par Grader, Coursen 

 sattes N. t. O. V2 O. Efter V2 Times Forløb begyndte imidlertid 

 vor gode Landevei at snevres ind, den ujevne, knudrede Is ryk- 

 kede os nærmere paa Livet, og enkelte Revner kom tilsyne — 

 de første ganske smalle, saa nogle lidt bredere og tilsyneladende 

 bundløse og atter nogle helt snedækte, hvis Tilværelse man 

 ikke anede , før man begyndte at synke hdt i. Forandringen i 

 Isens Overflade gjorde strax sin Virkning paa Grønlænderne! 

 Man behøvede ikke at see sig om for at komme paa det rene 

 med, at Forholdene havde forandret sig, man kunde blot see 

 paa Grønlændernes triste Miner; de udtrykte mere end tydeligt 

 nok, hvad der var paafæ.rde. Vi gjorde da Pinen kort for dem, 

 standsede, udbetalte halvanden Krone til hver, og efter at en 

 Sag, som jeg strax skal omtale, var afgjort, sendtes hele Styr- 

 ken hjem Kl. IOV/2. 



Den Sag, der skulde afgjøres i sidste Øjeblik, var af tem- 

 melig stor Betydning for hele Turen, idet det gjaldt, om Lieute- 

 nant Moltke kunde taale at deltage i den eller ei. Han havde 

 ved Fjeldbestigningen Dagen i Forvejen traadt feilt paa sin ene 

 Fod og havde langtfra forvundet Følgerne. Da vi gik fra Telt- 

 pladsen om Morgenen, havde jeg spurgt en af vore unge Grøn- 

 lændere, en af Handelens faste Folk fra Frederikshaab, om han 

 havde Lvst at gaa med, dersom Moltke blev nødsaget til at blive 



