28 



Udreise. M paaregnede imidlertid betydelig større Dagsreiser, 

 og vi vare efterhaanden blevne saa sangvinske , at vi ikke toge 

 daarligt Veir synderligt med i Beregningen. 



Strax da vi dreiede af i sydligere Retning den 23de, mærkede 

 vi, at det gik nedad, men det varede ikke synderligt længe, thi 

 snart efter begyndte Terrænet at blive stærkere couperet eller 

 bølget, end vi vare vante til. Bølgerne i Terrainet havde paa 

 Udtouren været næsten umærkelige og gave sig nærmest kun til- 

 kjende ved, at Nuiiatakkerne forsvandt og kom tilsyne, men jo 

 nærmere vi nu avancerede frem imod "Aputajuitsok», des mere 

 bølget blev Snetladen. 



Den 24de Juni sloge vi Telt i 5500 Fods Høide c. 3 Mil fra 

 «Aputajuitsok» (se Tavle 11). Hvad der i Kaartet var aflagt som 

 en enkelt Nunatak, saaes nu som en hel Gruppe Øer, der ra- 

 gede op over det hvide Ishav og dannede ligesom en Fort- 

 sættelse af Sydgrønlands Alpelandskab. Længst mod Nord saaes 

 en hvid Kegle dækket med Sne og Is fra Ishorizonten og helt 

 op til Toppen, der laa 6 — 7000 Fod over Havets Overflade. Den 

 passede særdeles godt til Navnet »Aputajuitsok» (den sneklædte). 



Da Veiret var klart og godt — rigtignok aldeles paafaldende 

 varmt —, ventede vi at være ved Nnnatakkerne den næste Dag, 

 og som sædvanlig lagde vi os til Ro Kl. 2V2 i Haab om at 

 skulle afsted igjen om Aftenen. Enkelte hvide Kumulusskyer 

 kom tilsyne i den NOlige Horizont og seilede ilsomt afsted 

 langs Ishorizonten, men Veiret var ellers næsten stille og kun 

 lidt Uro i Barometret antydede Muligheden af kommende »Veir- 

 forandring. Efter mange forgjæves Forsøg vare vi endelig faldne 

 i Søvn hen imod Aften. Kl. 7 vaagnede vi imidlertid alle ved et 

 vældigt Stormkast, det var, som Teltet med hele dets Indhold 

 skulde hvirvles hen over den flade Ork, hvor ikke den mindste 

 Forhøining dæmpede Vindens Magt. Heldigvis havde vi som 

 sædvanlig forstøttet baade Telt og Slæder, inden vi gik til Ro, 

 og da Teltet efter kort Tids Forløb begyndte at sne til, varede 

 det ikke længe , før vi følte os trygge og faldt til Ro igjen. 



