103 



mod Siderne bøjede de opad til Overfladen . paa hvilken de 

 undertiden kunde følges et kort Stykke, som mørke udvidskede 

 Baand. Dette iagttoges kun ved selve Indlandsisens Rand. 

 hvor Overfladen havde en mørk Farve af Støv og maa rimelig- 

 vis sættes i Forbindelse med dette, i ethvert Tilfælde ikke med 

 Bundmorænen eller mulige Indremoræner, ^i 



Medens der paa eller i Indlandsisen ikke saas nogen som 

 helst Antydning af Moræner eller Sten. fandtes der paa Klip- 

 perne langs Randen en meget udpræget Endemorænedan- 

 nelse. dels som lange Morænevolde, dels som et uregelmæssig 

 couperet Terrain af Sten- og Grusdynger, dels kun den 

 nøgne . isskurede Klippe . oversaaet med store og smaa , erra- 

 tiske Blokke. Dette Terrain dannede et bredere eller smallere, 

 ca. 1 Kvartmil langt, fuldstændig goldt og vegetationslost Bælte 

 mellem Indlandsisen og det bevoxede F'jeldparti mod Syd. Mod 

 V. havde det en Bredde af ca. 1000 Fod. men blev smal- 

 lere henimod Sermilik Bræ. hvor Fjeldskraaningerne ned mod 

 Indlandsisen vare stejlere og højere og havde gjort mere Mod- 

 stand mod Isens Udbredelse. Paa denne sidste Strækning, hvor 

 Israndens Oscillationer i horizontal Retning ikke have kimnet 

 være saa store , og hvor Bevægelsen . efter hvad Skurstriberne 

 viste , ikke saa meget har været lodret paa Randen , som gli- 

 dende langs denne, henimod den store Bræ. vare de lange Mo- 

 rænevolde skarpest og mest typisk udviklede. De strakte sig 

 her. den ene tæt bag ved den anden og med en Højde af gjen- 

 nemsnitlig 10 — 12 Fod. over et meget betydeligt Areal. .Ala- 

 terialet var for største Delen meget store, ofte isskurede Sten. 

 med Mellemrummene fyldte med mindre Sten og leret Grus; 

 alt havde været udsat for stærkt Slid. til Dels Isskuring. og 

 hidrørte uden Tvivl fra Bundmorænen. 



') Drygalski har ved Randen af Indlandsisen i Nordgrønland iagttaget den 

 samme Lagdeling og sætter den ogsaa i Forbindelse med Stovet paa 

 Isens Overflade (1. c. S. 13i. 



