141 



temmelig skarp, da Isen strax brækker og bliver kløftet, idet 

 den begynder at synke ned gjennem Dalen. Noget nedenfor 

 Grænsen mod Indlandsisen deles Bræen af to større Nunataker 

 og én ganske lille, næppe synlig, midt imellem de to. Ovenfor 

 Nunatakerne findes ingen Moræner oven paa Bræen, nedenfor 

 dem ses tre mørke Striber, Midtmoræner, af hvilke de to holde 

 sig tydelige ned til Bræenden. Nedenfor Nunatakerne skifter 

 Isen desuden Farve, idet den bliver graalig af paafløjet Fjeldstøv. 

 Store Sidemoræner findes, særlig paa den vestlige Side, dels 

 dækkende den bevægelige Bræ, dels liggende fast langs Fjeldet. 

 Fra den østlige Side kommer der en lille Gletscher ned fra to 

 sammenløbne Bræarme fra NO. Den er meget stejl, stærkt 

 kløftet og tilblæst med Støv. Den har ingen tydelig Midtmoræne, 

 derimod to Sidemoræner, der særlig i den nederste Ende ere 

 meget store. Dens Bræende ligger paa Siden og noget ovenfor 

 Hovedbræen, som den ikke løber ud over, men kun staar i For- 

 bindelse med ved én med Sand, Grus og Sten dækket, tem- 

 melig død Ismasse. Hovedbræen har paa sit nederste Stykke 

 et forholdsvis svagt Fald, længere oppe er den derimod meget 

 stejl, hvilket ogsaa ses af, at den i Følge Holm^) 5 Kvartmil 

 fra Bræenden naar en Højde af 5000' (ca. 1600 ÎM.). Paa Bræens 

 Overflade saas et Par mindre Vandløb, men kun ude ved Randen 

 langs Sidemorænerne. Bræenden (Tav. XVI. Fig. 2) staar som 

 en 950 M. lang, lodret Væg tværs over Fjorden. Den er lige- 

 som Bræens nederste Del meget toppet og couperet. Højden 

 maaltes til gjennemsnitlig 26 M., de højeste Spidser naaede 

 34 M. o. H. Da der næsten ingen Kalvis laa foran Bræen, 

 loddede Lieutn. Petersen Fjordens Dybde tæt op til den. 

 Dybderne vare med ligestore Mellemrum 1, 9, 18, 34, 

 37, 37, 33, 24, 12 og 2 Favne fra Øst til Vest. Bræenden 

 staar altsaa paa Fjordbunden og kalver ved Nedstyrtning. 

 Stykkerne , som dannedes ved de ret hyppige Kalvninger, 



^) Medd. om Grönland VI, S. 173. 



