184 



Hansen, der fulgte Expeditionen hele Sommeren og stadig 

 gjorde god Fyldest. 



Først den 9. Juni naaede vi, paa Grund af Ishindringer, 

 Julianehaab efter 13 Dages Rejse. 



Vi havde nu naaet de Egne , hvor vore Undersøgelser 

 skulde begynde, og jeg skyndte mig da strax videre ind i 

 Fjordene til de Ruingrupper, som nærmest skulde gjøres til 

 Gjenstand for Udgravninger. 



Den II. Juni gik jeg da til Udstedet ]\arsak i den Hensigt 

 at begynde mine Undersøgelser enten i Sermilik- eller Tunug- 

 dliarfik- Fjorden, alt efter Omstændighederne. 1 Narsak er- 

 farede jeg, at det Indre af Tunugdliarfik-Fjorden endnu var isfvidt, 

 saa man ikke engang kunde komme til Igaiiko-Tangen. 1 Sermi- 

 lik-Fjorden laa ingen Fjordis, men en ualmindelig stor Mængde 

 Kalvis. Under disse Omstændigheder besluttede jeg mig til at 

 besøge en Del Ruiner i Sermiliks Sydende, hvilke omtales i 

 «Grønlands historiske Mindesmærker». 



I Narsak havde vi faaet en Konebaadsbesætning, som trolig 

 fulgte os — paa nær ganske enkelte Ombytninger af Personalet 

 — lige til Slutningen af September Maaned. Jeg kan ikke 

 noksom rose den sjældne Taalmodighed, Ihærdighed og Utrætte- 

 hghed, hvormed denne Besætning udførte det for den uvante 

 Gravningsarbejde . ofte under meget sløvende Forhold, naar vi 

 pintes af Myggene, denne Grønlands Landeplage. 



Efter i nogle Dage at have foretaget Undersøgelser ved 

 Ruinerne i Sermilik-Fjorden. gik jeg d. 15. til IVarsaksuak i 

 Fjordens Sydende, hvor jeg besluttede at foretage den første 

 Gravning, hvorfor jeg sendte Kajakmænd til Kusinga efter mere 

 Alandskab. Der kom en Konebaad med elleve Personer, og 

 Udgravningen begyndte strax. Den fortsattes den 16., 17. 

 og 18. 



Gravningsarbejdet var overmaade besværligt i den frosne 

 Jord. men det lykkedes mig dog i de faa Dage, vi gravede, at 

 konstatere, at vi virkeUg havde med en Bolig at gøre, ovenikjøbet 



