Il 



Paa Stranden ved Igaliko-Tangen sloge vi vore Telte op, og jeg 

 forsøgte en kort Eftermiddagshvile , thi jeg agtede at benytte 

 Natten til Bestigningen. 



Klokken 7 Aften gik jeg, ledsaget af Ole, fra Teltpladsen 

 tværs over Tangen til Igaliko-Fjordens inderste Bugt. Der saae 

 jeg Husene i Igaliko og Kvæget, som græssede paa de grønne 

 Marker; ude i Bugten saaes Ruinerne paa Skjæret og paa Øen. 

 Vi bøjede nu mod Nord ind i en bred Dal, i hvilken der flød 

 en Elv. Denne kom fra Igdlerflgsalik , hvis Top saaes skyfri i 

 det Fjærne. 



Klokken 8^2 vare vi ved Enden af den brede Dal og stege 

 nu opad et meget stejlt Fjeld til et Plateau, der, skjønt kun 

 c. 1000 Fod over Havet, dog var ode og goldt. Dette fulgte 

 vi til Klokken c. 9 . da vi begyndte den egentlige Vandring op 

 ad den stejle Bjærgside i noget skraa Retning mod den syd- 

 ligere af de to Toppe , mellem hvilke der løber en skarp Kam. 

 Det var nu blevet mørkt, og vi maatte gaa varsomt frem Fod 

 for Fod i den løse, forvitrede Syenit, som dannede Overfladen 

 af Bjærget helt op til Toppen. Klokken 10^/2 passerede vi en 

 brusende Elv ad en naturlig Isbro. Det var ganske stille, og 

 vi hørte tydeligt Isfjældene kalve nede i Tunugdliarflk-Fjorden 

 udfor Mundingen af Korok. Af og til passeredes sammenfrosne, 

 glatte Sneflader, men den største Del af Vejen gik over det 

 løse Grus og Stenmasser, hvor Foden gled. Endelig Klokken 

 I2V2 Nat naaede vi den sydligste Top, hvorefter vi fortsatte 

 hen ad den smalle, ofte kun faa Alen brede Ryg, der skraanede 

 stejlt til begge Sider, og som ofte var furet af Kløfter, der 

 vanskeligt lod sig passere. Vi naaede velbeholdne den nordligste Top 

 Klokken P/2 efter 6V2 Times Vandring. Det lysnede nu lidt i 

 Nord, og snart stod Solen op. Jeg skyndte mig at tegne det 

 prægtige Panorama M- 1 en lille Varde ved en stor naturlig 



M cfr. Tavle XX. 



