199 



lighed synes disse ikke at have været kløvede til Brug, — det 

 er de naturlige , større og mindre Stenblokke, som have været 

 anvendte og som maatte udsøges til det bestemte Brug, der var 

 for dem. Hvor der nu i ^Nærheden af Ruinerne har været 

 Stenarter, som ved Nedstyrtning og Forvitring kløvede i nogen- 

 lunde skarpe og plane Flader, har det været forholdsvis let at 

 udsøge de Sten, som der var Brug for. 1 de Egne , hvor den 

 røde Sandsten findes, har det været muligt endog at bygge 

 .Mure med nogenlunde vandrette Fuger, ligesom der f. Ex. ved 

 Ekaluit i SermiUk, hvor der findes Granit, som kløver i skarpe 

 Flader, har været udmærket Bygningsmateriale. Paa Steder, 

 hvor slige Stenarter ikke findes , har man maattet nøjes med 

 mindre godt .Materiale, som ikke kunde give den samme Stabilitet. 

 De fleste Ruiner ere imidlertid ikke byggede af Sten alene, 

 men som Tætning mellem disse har været anvendt Jordtørv, 

 Græstørv eller Ler paa lignende Maade som i de nuværende 

 grønlandske Huse, hvor der findes Lag afvexlende af Sten og 

 Græstørv. Ja i mange Tilfælde synes der at have været anvendt 

 Mure overvejende af Tørv^). I Tidernes Løb er Græstørven, 



^) Kolonibestyrer I. N. Møller ved Holstensborg har i sin Tid til Old- 

 skriftselskabet indgivet »Bemærkninger om de gamle IS'ordboers Arki- 

 tektur i Grønland» , som forelagdes i Selskabets Mode 29. Januar 1846 

 (cfr. .\ntiqv. Tidskrift 1843—45, Pag. 200—201). De ere baserede paa 

 Iagttagelser i is'ordgronland fra 1839—41. Han siger, at de tleste grøn- 

 landske Huse her, ikke som i Syden vare opmurede af Jordtorv og 

 Sten; men, paa Grundlaget nær, næsten af Tørv alene. Dette skete, fordi 

 Husene, naar der ikke saltes Sten i Murene, bleve meget lettere at holde 

 varme, eftersom Stenene vare stærke Kuldeledere. «Bemærkes det derhos, 

 at Islænderne have opført hele Pakhuse med Mure af Jordtørv, ja ogsaa 

 tildels deres Vaaningshuse paa denne Maade, bliver det hojst rimeligt, 

 at de første Nybvggere i Grønland have bygget deres Huse paa deres 

 Fædres Vis og blot benyttet Stene til Grundlaget for Torvmuren, for at 

 beskyUe disse Mure for Fugtighed forneden. I denne iMening maa man 

 ydermere bestyrkes, naar man betragter de i Grønland værende Rudera 

 af Europæernes Boliger, i hvilke man sjælden , maaske aldrig , finder 

 Mure af flere Alens Højde, heller ikke Spor af løse Stene ved eller i 

 Nærheden af Tomterne, som kunne antages at have i sin Tid tjent til 

 det øvre Murværk, og endelig kan der ikke tænkes nogen rimelig Grund 



