389 



præg:tig, smal Dal, der er onikrandset af stejle Fjældtinder . en 

 mindre Elv, som udmnnder i Amitsnarsiik-Soen , hvorfra den i 

 et stejlt Fald flyder ud i Amitsuarsuk-Fjorden. 



Terrainet SV. for Linien fra Kagsiarsuk til Amitsnarsnk- 

 Fjordens Inderste er opfyldt af lavere, bølgeformede Højsletter og 

 mindre Fjældpartier , hvis største Højder ere c. 1500 Fod. I 

 Dalene og Lavningerne ligge en Mængde større og mindre Søer, 

 der have Afløb til Fjordene. Paa Søernes Bredder samt i 

 Dalene langs Elvene træffes forholdsvis frodige Græsgange, for 

 ikke at tale om, at hele Strækninger ere bedækkede med Boller, 

 ligesom der paa Fjældskraaningerne findes ypperligt Foder og 

 frodigt Krat af Birk og Pil. Egnen ligner i høj Grad de vand- 

 rige Egne mellem Tunngdliarfik- og Sermilik-Fjordenes Inderste. 



I Foraarstiden yngle Svømmefuglene paa Bredderne af 

 Søerne, og der er en Rigdom af Harer, Ræve og Fuglevildt, 

 særligt Ryper. I gamle Dage har der sikkerlig her ligesom i 

 Egnene mellem Tunngdliarfik- og Sermilik-Fjordene været mange 

 Rensdyr. 



At de Л'ordboer, som bosatte sig i disse de frugtbareste 

 Egne i Fjordene ved Julianehaab, hovedsagelig have levet af 

 Kvægavl og i mindre Grad af Sælfangst synes troligt, eftersom 

 de ikke i samme Grad som i mindre frugtbare Egne have va-ret 

 nødsagede til at ty til denne Erhvervsgren, som tilmed, paa 

 Grund af de lange og besværlige Afstande til Fjordene, synes at 

 have maattet staa i anden Række. Udgravninger i nogle af 

 Kjøkkenmøddingerne her vilde sikkert give interessante Oplys- 

 ninger i saa Henseende. 



Egnene ere for en Del berejste af Arctander, Jør- 

 gensen og Holm, som alle fremhæve deres store Rigdoms- 

 kilder. 



Af større Dalpartier skal fremhæves : 



A) En Dal . der fra Kagsiarsuk gaaer i sydøstlig Retning 

 til den ved et Vandfald, c. 2V/2 Kvartmil fjærnt liggende Ruin- 

 gruppe 67 , hvorfra den bøjer i SV. ned mod den Forsænk- 



