■409 



Ruingriippe 82. Førend jeg gaaer over til Beskrivelse af 

 de sydligere Ruingrupper, skal jeg kortelig omtale en Gaard, 

 jeg undersøgte den 9. Sept. paa Лejen fra Igaliko til Jiiliane- 

 haab. Stedet kaldes Cperniviarsu к og ligger mellem Igaliko- 

 og Kakortok-Fjordene. Paa et jævnt skraanende Engparti ud mod 

 Fjorden, hvilket begrænses af lave Klipper, fandtes Spor af 16 

 Bygninger i to Grupper, af hvilke den øverste (længst fra Kysten) 

 syntes at bestaa af de almindelige Bygninger, der høre til en 

 Nordbogaard, men Identificering af Stenhobene var næsten 

 umulig. Mellem Bygningerne i den anden Gruppe (helt ude 

 ved Kysten) fandtes nogle grønlandske Hustomter, der i høj 

 Grad vanskeliggjorde Forstaaelsen af Ruinerne. Gjennem Engen 

 flyder en Del smaa Vandløb, som forene sig til en større Bæk. 

 Stedet bruges nu af de Danske i Julianehaab til Høslæt. 



Lebe-iNr. 98. Den 10. Sept. rejste jeg Syd paa fra Juliane- 

 haab og kom den 11. til Un ar to к (det varme Sted). Jeg 

 søgte forgjæves efter Ruiner paa Øen og kunde heller ikke 

 af Beboerne faae nogen Oplysning desangaaende, hvorimod jeg 

 s;enere hos Assistent J. Lund ved Sydprøven fik at vide, at 

 et grønlandsk Sagn fortæller, at Ruinerne have ligget paa 

 Øens Vestside nogle faa Hundrede Alen fra de varme Kilder, 

 men at de nu ere skyllede i Havet, som stadig slikker bort af 

 den høje, sandede Kyst. Fra de varme Kilder skulde der have 

 været ført Vandrender til Husene for at skaffe lægende Bade- 

 vand til de Syge. Da dette Sagn har megen Lighed med Ivar 

 Baardsøns Beretning M , tillader jeg mig at mene, at det er 

 noget paavirket. Europæerne blive sjældent modsagt, naar de 

 fremsætte Formodninger om noget, der er Grønlænderne ukjendt, 

 hvilket derefter nemt vandrer videre i disses Gjenfortælling som 

 et Faktum. 



En muliij Støtte for Sagnet ere nogle grøftelignende Render 



1) "Grl. hist. Mind.» III Bind, Side 255. 



