82 SKOGSFÖRSÖKSANSTALTEN [82] 



speciellt fur de norrländska föryngringsproblemen avsedda s. k. norrlands- 

 avdelningen vid Statens Skogsförsöksanstalt, då denna avdelning år 1916 

 trädde i verksamhet. 



Så vitt vi kunna bedöma, har också denna avdelnings verksamhet bedrivits 

 på ett sätt, som synes komma att infria de förhoppningar — eller åtminstone 

 en del av dem — , som ställts på densamma. De resultat, som redan vunnits 

 under den tid avdelningen varit i verksamhet, förefalla att vara så pass bety- 

 delsefulla för det norrländska skogsbruket, att all anledning finnes att söka 

 fullfölja och i möjligaste mån lösa de uppgifter, som från början förelagts 

 avdelningen. Och det tyckes oss vara en självklar sak, att man därvid icke 

 får eller kan låta binda sig vid en viss, på förhand skisserad provytsareal, utan 

 bör göra de kompletteringar och modifikationer i försöken, vilka visats vara 

 nödvändiga för att nå positiva och tillräckligt bestyrkta resultat. 



Dylika skäl samt de, efter vad vi kunna bedöma, sakliga och övertygande 

 upplysningar om det verkliga arbetsläget, vilka försöksledaren anfört i sin 

 skrivelse till styrelsen den 8 september 1920, tala bestämt emot en personal- 

 indragning och därmed följande stagnation i avdelningens arbeten under den 

 tid, varunder dess verksamhet överhuvud taget är ämnad att fortgå. Att norr- 

 landsavdelningen skulle bestå och arbeta liksom hitintills, förutsattes tydligen 

 också av Norrlands skogsvårdsförbund, då förbundet i en skrivelse till styrel- 

 sen för Statens Skogsförsöksanstalt av den 10 augusti 1920 hemställde om en 

 utvidgning av avdelningens verksamhet såväl å skyddsskogarna som inom 

 vissa andra skogstyper. 



En helt annan uppfattning om behovet av norrlandsavdelningens kontinuer- 

 liga verksamhet kommer emellertid till synes i besluten vid styrelsens för 

 Statens Skogsförsöksanstalt sammanträde den 17 september 1920, då styrel- 

 sen avslog försöksledarens arbets- och utgiftsförslag för 1922 och blott till- 

 styrkte att ett så pass stort belopp då skulle utgå, att försöksledaren skulle 

 kunna förordnas under högst 3 månader av nämnda år. Även i utgiftsförsla- 

 get för 192 1 har på styrelsens förslag en nedsättning blivit gjord, som vållar, 

 att hans förordnande i år icke skulle kunna räcka längre än t. o. m. september 

 månad. 



Motiven för dessa styrelsens åtgärder, sådana de framträda i protokollet 

 från sammanträdet den 17 september 1920, förefalla oss vara mindre väl- 

 grundade och delvis också varandra motsägande. 



Styrelsen anför sålunda först, att det för norrlandsavdelningen ursprung- 

 ligen utformade och fastställda programmet borde vidhållas, för att man av 

 de vid arbetets avslutande framlagda resultaten skulle kunna bedöma, i vad 

 mån planläggningen och arbetssättet varit de rätta och lämpligen i andra fall 

 kunde tänkas komma till användning eller icke. Samtidigt härmed synes emel- 

 lertid styrelsen hålla före, att en del av norrlandsavdelningens arbetsuppgifter 

 borde ånyo övertagas av skogsavdelningen, dels för utredning på hittills använt 

 arbetssätt, dels genom förläggning av arbetena till de försöksparker, som me- 

 ningen vore att under de närmaste åren anordna i Norrland. 



Gent emot dessa styrelsens motiv vilja vi göra följande erinringar. För 

 oss synes det stå fullt klart, att ett en gång uppgjort första arbetsprogram icke 

 får vidhållas till den grad slaviskt, att man för den skull underlåter att anpassa 

 och komplettera försöken efter de erfarenheter och uppslag, som framkomma 

 under arbetets gång. De summor, norrlandsavdelningens arbeten kosta, böra 



