86 SKOGSFÖRSÖKSANSTALTEN [86] 



Kort historik. 



Innan jag närmare övergår till en redogörelse för de motiv, som petitionä- 

 rerna åberopa för sin framställning, vill jag söka i all korthet lämna en redo- 

 görelse för Skogsförsöksanstaltens undersökningar rörande de norrländska 

 skogarnas föryngring och den s. k. norrlandsavdelningens tillkomst m. m. 



I Skogsförsöksanstaltens första arbetsprogram, godkänt av domänstyrelsen 

 den 3 juni 1903, upptogos dessa frågor för skogsavdelningen med »före- 

 skrifter vid utförandet av föryngringsåtgärder i timmerblädningsskogar i 

 Norrland och Dalarne», 1 vilka åtgärder — i den mån den botaniska avdel- 

 ningens undersökningar av försumpad mark fortginge — borde omfatta även 

 sådan mark; för den botaniska avdelningen genom ingående undersökning av 

 omsorgsfullt valda typiska smärre områden av försumpad mark. 



Under Skogsförsöksanstaltens första två 3-årsperioder eller under tiden 1902 

 — 1908 anlades av skogsavdelningen i huvudsaklig överensstämmelse med de 

 ovan oberopade föreskrifterna 5 försöksfält om sammanlagt 31 avdelningar 

 (ytor), huvudsakligen i granbestånd i Medelpad och Jämtland samt i tall- 

 bestånd i norra Dalarne (Älvdalens kronopark). (Resultaten från dessa försök 

 i äldre granskog ha av skogsavdelningen reviderats innevarande sommar och 

 äro avsedda att snarast kunna publiceras.) Vidare verkställdes sådder för 

 utrönande av lämpligaste frömängd vid rutsådd, varvid 4 fält med tillsam- 

 mans 129 avdelningar kommo på Norrland. För studium av tallens proveniens- 

 fråga tillkom dessutom ett fält med 12 avdelningar i Norrland. Botaniska av- 

 delningen utförde under samma tid ingående undersökningar rörande tallhedar- 

 nas föryngringssvårigheter och anlade invid Rokliden på Piteå kronopark ett 

 experimentalfält i starkt försumpad skogsmark. 



För 3-årsperioden 1909 — 191 1 blev programmet rörande föryngringsåtgärder 

 i timmerblädningsskogar i Norrland inskränkt. Först sedan föryngrings- 

 problemet kritiskt studerats, närmast av botaniska avdelningen, och därvid 

 nödig klarhet vunnits för att kunna anordna systematiska försök härom, skulle 

 försöksytor i sådant syfte anläggas. Under denna period tillkommo därför inga 

 nya ytor för naturlig föryngring i Norrland. Däremot upptog programmet 

 enligt mitt förslag, att frågan om barrträdsfröet, särskilt med avseende på 

 Norrland, skulle underkastas en såvitt möjligt kritisk och allsidig utredning. 



Under denna arbetsperiod och under år 191 2 tillkommo därför genom skogs- 

 avdelningen 13 större försöksfält med 223 olika avdelningar om en areal av 

 ej mindre än sammanlagt 15,78 hektar för utrönande av tallens proveniens 

 fråga för Norrland. (Dessa försöks tillstånd efter 10 år har reviderats som- 

 rarna 1919 och 1920. Det omfattande materialet häröver är bearbetat och 

 torde komma att efter ny revision 1922 även bli publicerat inom kort.) Vidare 

 påbörjades under denna period av skogsavdelningens assistent en undersökning 

 över resultatet av äldre markberedningsåtgärder i Norrland. 



Botaniska avdelningens undersökning av tallhedarnas biologi skulle enligt 

 programmet kompletteras med försöksfält för att med ledning av de resultat, 

 som av markstudierna vunnits, utpröva lämpliga kulturmetoder. Försump- 

 ningsstudierna borde kompletteras med efter anvisning av anstaltens botanist 

 utförd försöksdikning, varjämte undersökningar skulle utföras för att utröna 

 myrutdikningens inverkan på skogens vattenhushållning, tjälbildningen i mar- 

 ken och avrinningen. 



1 Medd. från Statens Skogsförsöksanstalt H. 1. 1904, s. 21 — 22. 



