[97] FÖRYNGRINGSFÖRSOK I NORRLAND 97 



finnas så och så många plantor i höstgroparna mot i vårgroparna. Men på 

 sådant sätt löses ej frågan om höst- eller vårsådd — ej ens för direkt prak- 

 tiskt bruk. På en försökspark, där personal varje vecka kan övervaka sådd- 

 groparna, skulle helt säkert mera upplysande resultat nåtts. 



Lokalklimatets betydelse framgår av följande iakttagelse. Å mycket gynn- 

 samt läge i sydvästlut mot Indalsälven å Oxböle kronopark anlades 1905 en 

 del sådder med frö från olika trakter av landet. Frö från Småland, Uppland 

 och Dalarna ha gett upphov till oväntat goda plantor, som ej ha så utpräglad ka- 

 raktär av sydländsk proveniens, som man väntat. Men 150 meter högre över havet 

 upp på samma kronopark har i nu 13-åriga proveniensförsök all tall från lik- 

 nande trakter antingen gått ut eller uppvisar utpräglad »tysktallskaraktär». 

 Det torde vara det olika klimatet, som är orsaken härtill, men man känner 

 ej temperaturskillnaden å dessa platser, och de vanliga meteorologiska medel- 

 talskurvorna kunna intet upplysa härom. 



Ytterligare 1 a 2 försöksparker eller försöksstationer i Norrland önskvärda. 



Det torde därför böra omsorgsfullt övervägas om ej för lösningen av viktiga 

 problem rörande norrlandsskogarnas föryngring och vård borde inrättas yt- 

 terligare ett par försöksparker i Norrland. I första hand synes mig böra 

 tillkomma en park utmed bansträckan Hoting — Stensele. Intresset för en 

 försökspark i dessa trakter är så stort hos de stora skogsbolagen, att det 

 är ganska sannolikt att ett parkområde kan av dem komma att erbjudas på 

 ungefär samma villkor som Siljansfors i Dalarna, därest ej en lämplig, väl- 

 belägen del av kronopark förefinnes. 



Om det vid rekognoscering visar sig, vilket är möjligt, att det är svårt 

 att i dessa trakter erhålla en representativ försökspark, vill jag i stället livligt 

 förorda en försöksstation med huvudsäte i Stensele, där en skogsmästare borde 

 vara stationerad. Sedan kunde grupper av försök på 50—100 hektar spridas 

 på några få typiska platser utefter Inlandsbanan. Fördelen med en fast repli- 

 punkt för undersökningarna, även om en fullständig försökspark ej inrättas, 

 tror jag ej kan jävas. Kulturförsöken kunde härigenom utföras på bättre 

 tidpunkt än nu alltid kan bli fallet, meteorologiska observationer kunna genom 

 självregistrerande apparater avläsas å de olika försökskomplexen etc. 



Vidare vore det synnerligen önskvärt att erhålla en försökspark i norra 

 Hälsingland med dess enhetliga geologiska byggnad eller eventuellt i Medelpad 

 även om härmed ännu måste anstå några år. 



Med ytterligare två sådana parker eller stationer och de redan befintliga 

 tre parkerna skulle de egentliga skogstrakterna i Norrland och övre Dalarna 

 vara synnerligen väl representerade. Endast för fjällskogarna och för övre inre 

 Norrbotten skulle ett mindre antal spridda ytor fortfarande bli erforderliga. 



Slutligen vill jag betona, att det finnes för Norrland många viktiga skogs- 

 föryngringsproblem, som ej upptagits av norrlandsavdelningen, då de ej 

 ännu stått på dess program. Dit hör exempelvis den s. k. marbuskfrågan. 

 Skogsavdelningen har därför i år anlagt försöksytor härför å Hörnefors i 

 Västerbotten samt planlagt omfattande liknande försök å Siljansfors. Åven 

 å Svartberget och möjligen också å Kulbäcksliden kan denna fråga bliva 

 underkastad ingående studier och försök. 



En annan undersökning av allra största vikt är de försumpade granlidernas 



7- Medilel. från Statens Skogsförsoksanstalt. Haft. 19. 



