[107] FÖRYNGRINGSFÖRSÖK I NORRLAND 107 



IV. Yttrande av försöksledaren. 



Till Styrelsen för Statens Skogsförsöksanstalt. 



Den 28 maj innevarande år remitterade Kungl. Maj:t till styrelsen vissa 

 framställningar från skogsvårdsstyrelser, skogsvårdsnämnder, trävarubolag 

 samt i allmän och enskild tjänst varande skogsmän i Norrland m. fl. personer 

 angående fortsättningen av specialundersökningarna rörande de norrländska 

 skogarnas föryngring eller, för att uttrycka samma sak på annat sätt, rörande 

 den fortsatta verksamheten vid Statens Skogsförsöksanstalts s. k. norrlands- 

 avdelning. Framställningen ifråga var föranledd av vissa styrelsens beslut, 

 protokollförda vid sammanträde den 17 september 1920. 



Denna inlaga remitterade styrelsen i sin ordning den 11 juni till chefen 

 för Skogsförsöksanstalten, professor G. Schotte, som däröver avgivit ett 

 yttrande, daterat den 24 oktober, men varav undertecknad först den 13 dennes 

 fått del. 



Professor Schottes framställning går i huvudsak ut på att visa, att ett 

 bifall till nyssnämnda norrländska skogsvårdsrepresentanters, skogsägares och 

 skogsmäns yrkande på en kontinuerlig verksamhet vid norrlandsavdelningen 

 under dess 2:dra femårsperiod icke vore ändamålsenlig; i stället borde under 

 år 1922 och förra hälften av 1923 avdelningen bestå partiellt i huvudsaklig 

 överensstämmelse med det ursprungliga, år 191 5 uppgjorda programutkastet, 

 men den 1 juli 1923 helt upphöra och återingå i skogsavdelningen, som 

 samtidigt skulle utvidgas med en ny extra tjänst med revirförvaltares lönegrad. 



Då de skäl och slutledningar, genom vilka professor Schotte kommer fram 

 till dessa slutsatser, enligt min uppfattning äro i vissa och synnerligen väsent- 

 liga delar felaktiga, får jag vördsamt anhålla att här mot desamma få göra 

 några beriktiganden och invändningar. 



Vad då först 



Norrlandsavdelningens tillkomst och all män tia uppgift 

 angår, vill jag rikta mig mot den av professor Schotte hävdade uppfattningen, 

 att avdelningen skulle tillkommit under en slags »panikstämning», och att i 

 samband därmed dess egentliga uppgift och berättigande skulle vara begränsad 

 till att finna metoder att uppdraga skog på allenast de svårföryngrade markerna 

 i Norrland. 



Norrlandsavdelningens verkliga och betydligt vidare uppgift finner jag vara 

 klart formulerad i § 1 av instruktionen av den 2 maj 1916, som lyder så: 

 -> Avdelningens verksamhet, som är avsedd att fortgå under en tid av femton 

 år, skall hava till föremål att utröna, på vilka sätt i Norrland föryngring av 

 skog under skilda förhållanden skall kunna bäst och billigast ernås.» 



Att ännu vid treårsmötet 19 18 den uppfattningen var allmänt rådande, att 

 alla arbeten med de norrländska skogsföryngringsfrågorna tillkommo Norrlands- 

 avdelningen, försåvitt det ej rörde undersökningar av den beskaffenhet att de 

 borde sortera under naturvetenskapliga avdelningen, finner jag hela det då 

 uppgjorda arbetsprogrammet bevisa. Så t. ex. överflyttades då på professor 

 Schottes eget förslag från skogs- till norrlandsavdelningen dels fullföljandet 

 av vår- och höstsådderna i Norrland, vilka skogsavdelningen då handhaft i 

 6 år, dels bearbetningen av de gamla rutsådderna från 1905 med olika fröantal. 



I sin i skrivelsen av den 24 oktober detta år förfäktade tolkning av norr- 



