108 SKOGSFÖRSÖKSANSTALTEN [108] 



landsavdelningens allmänna uppgift gör sig sålunda professor Schotte skyldig 

 till en viktig begreppsförskjutning. Det är emellertid blott ifrån denna fel- 

 aktiga synvinkel, som han kunnat uttala att stora delar av norrländsk skogs- 

 mark — vare sig genom gynnat geografiskt läge eller lättföryngrad bestånds- 

 typ vore av den beskaffenhet, att undersökningar därå ej längre borde ut- 

 föras av norrlandsavdelningen. Ty naturligtvis kvarstår även här uppgifter att 

 lösa med avseende på frågorna, hur skogsföryngring »bäst och billigast» ernås. 

 Befinnes det sålunda, för att taga ett exempel, möjligt att på somliga i sig själv 

 lättföryngrade marker ernå lika gott resultat med en metod, som blott är hälften 

 så dyr som en annan allmänt gängse, torde väl detta vara ett mål att arbeta 

 för? Alt norrlandsavdelningens uppgift även borde innefatta dylika ekono- 

 miska frågor blev också, såsom jag väl erinrar mig, från styrelsehåll kraftigt 

 betonat vid sammanträde den 23 maj 1916. 



Siljansfors' och Svartberget-Kulbäckslidens försöksparker äro mindre lämpliga 



sam förläggningsorter för huvudparten av Norrlandsavdelningens 



återstående kompletteringsytor. 



Såsom jag redan framhöll vid Framläggandet av [918 års treårsprogram, var 

 detta ett minimiprogram med avseende pä antalet och arealen av föreslagna prov- 

 ytor. Redan erfarenhetenia Iran del första egentliga revisionsåret, 1920, visade 

 behovet av kompletteringar, vilka jag närmare motiverat och specificerat i min 

 inlaga till styrelsen av den 8 september nyssnämnda år. Även professor 

 Schotte vitsordar i stort sett behovet av dessa föreslagna försök. Han anser 

 emellertid att ej färre än 10,75 hektar provytor av 24,80 föreslagna kunna och 

 rent av böra förläggas till de blivande försöksparkerna Siljansfors och Svart- 

 berget-Kulbäcksliden. 



Häremot vill jag till en början invända, att vi f. n. helt enkelt icke veta, 

 huruvida det är möjligt att inom dessa förhållandevis små skogsområden ut- 

 lägga i<). 75 hektar provytor, Fördelade på ett alldeles bestämt sätt mellan vissa 

 erforderliga beståndstyper och med de stora fordringar på enhetlighet, som in- 

 struktionsenligt och naturligtvis med full rätt erfordras för försöksytor avsedda 

 för jämförande försök. Själv håller jag för sannolikt, att det strandar på rent 

 topografiska hinder och en alltför lokal växling hos bestånden. 



Jag erkänner mig vara okunnig om Siljansfors' möjligheter beträffande 

 bestånd och topografi, men eftersom denna försökspark ligger just i yttersta 

 sydkanten av vad som skogligt sett kan betecknas som Norrland — ett för- 

 hallande som framgår av de till styrelsens förfogande stående kartorna, åskådlig- 

 görande provytornas läge i förhållande till olika områdens medeltemperatur och 

 niedelnederbörd — så haller jag före, att denna park knappast bör ifrågakomma 

 annat än möjligen för någon enstaka försöksyta, n. b. av dem, som avse att repre- 

 sentera Norrland. Även professor Schotte själv tycks i viss mån dela denna 

 uppfattning, ty han räknar tydligen mest på Svartberget-Kulbäcksliden i be- 

 rörda avseende. 



Att detta senare till försökspark föreslagna område omfattar c:a 1,600 hektar 

 produktiv skogsmark säger föga eller intet om möjligheten att elär utlägga 20 

 hektar provytor för kulturförsök. För dylika kan man ju, åtminstone under 

 de närmaste åren, ej gärna taga i anspråk annan mark än den, som redan ligger 

 kal eller täckes av skog i avverkningsbar ålder. Dylik mark finnes till ungefär 



