[111] FÖRYNGRINGSFÖRSÖK I NORRLAND 111 



emedan han håller före, att skogs- och norrlandsavdelningarnas arbeten inom 

 samma försökspark skulle kunna vålla »slitningar beträffande order till veder- 

 börande skogsmästare och tvister om skogsbeståndens eller hyggenas disposi- 

 tion.» , ijj 



Det torde väl vara ganska påtagligt, att professor Schottes bevisföring här 

 skjuter långt över målet, att, såsom det heter, »bin målas på väggen blott för att 

 piskas». För det första är det ju tydligt, att precis samma argument skulle kunna 

 användas som förevändning, varför även naturvetenskapliga och entomologiska 

 avdelningarna borde subordineras under skogsavdelningen. Den förra kommer 

 ju att på försöksparkerna bedriva exempelvis dikningsarbeten, den senare exem- 

 pelvis utläggning och revision av fångstträd för skadeinsekter, vilket allt lika 

 väl som skogs- och norrlandsavdelningens arbeten måste rubriceras som prak- 

 tiskt skogsarbete, och i varje fall tager skogsmästarens tid och arbetskraft i 

 anspråk, något varom ju konflikten djupast sett skulle röra sig. För det andra 

 är ju proceduren vid arbetenas planläggning och utförande, såsom den stadgas 

 i § 20 av instruktionen för statens skogsförsöksanstalt och i § 2 av den sär- 

 skilt för norrlandsavdelningen gällande instruktionen, sådan, att dylika slit- 

 ningar och konflikter vid själva arbetenas utförande på fältet helt äro uteslutna. 



Även torde böra erinras om, att redan enligt § 3 i nu gällande instruktion 

 för norrlandsavdelningen är såväl försöksledaren som skogsbiträdet skyldiga 

 att i mån av tid biträda med undersökningar å anstaltens skogsavdelning". 

 Dubbelresor till samma plats av både skogs- och norrlandsavdelningens per- 

 sonal böra därför redan med den nu bestående organisationen kunna undvikas, 

 helst som ju arbets- och reseplaner för båda avdelningarna planläggas och 

 uppgöras på förhand samt enligt instruktionen skola dryftas i närvaro av samt- 

 liga avdelningsföreståndare. 



På grund av vad jag här anfört, torde det väl också vara klart, hur oberätti- 

 gat det föreställningssätt är, vilket jag till min stora förvåning nyligen mött 

 t. o. m. från styrelsehåll, nämligen att norrlandsavdelningen skulle vara någon 

 slags »försöksanstalt nr 2» eller att skogs- och norrlandsavdelningen skulle 

 stå i en slags konkurrentställning till varandra. Försåvitt jag kan förstå, 

 föreligger ingenting ■ — vare sig vid norrlandsavdelningens tillkomst, i den 

 genom styrelsens egen instruktion angivna normen för dess verksamhet, eller i 

 det faktiska sätt, varpå detta arbete utförts — , som berättigar till en sådan 

 uppfattning. Icke konkurrens, utan arbetsfördelning har väl varit både den 

 åsyftade och faktiskt vunna fördelen med norrlandsavdelningens tillkomst och 

 hittillsvarande arbete. 



Jag kan icke finna att inrättandet av försöksparkerna — helst sedan väl i 

 varje fall omkr. 3 / 4 av norrlandsavdelningens försöksytor redan äro utlagda 

 samt i än större utsträckning den för fröundersökningarna erforderliga kott- 

 insamlingen redan är gjord — på något sätt kan anses påkalla behov av ändrad 

 organisation vis-å-vis norrlandsavdelningen. De fördelar för undersökningar 

 av skilda slag, som den tätare tillsynen av försöksfälten, noggrannare meteoro- 

 logiska uppgifter o. d. på försöksparkerna kan skänka, bör naturligtvis också 

 Norrlandsavdelningen i största möjliga utsträckning söka draga fördel utav, 

 men detta kan ske precis lika bra med bibehållande av den nuvarande organi- 

 sationen. 



Att upprivandet av denna däremot skulle kunna medföra avbräck i de på- 

 gående undersökningarna och äventyra slutresultaten av desamma, är väl där- 



