1 1 6 SKOGSFÖRSÖKSANSTALTEN [116] 



V. Förnyat yttrande av chefen för Skogsförsöksanstalten. 



Till 



Styrelsen för Statens Skogsförsöksanstalt . 



Vid Styrelsens sammanträde den 16 nov. 192 i anmodade styrelsen mig att 

 avgiva förnyat utlåtande med anledning av det yttrande, som försöksledaren 

 då uppläste över min utförliga inlaga den 24 oktober 192 1. Detta utlåtande 

 har jag idag erhållit utskrivet och får med anledning därav vördsamt anföra 

 följande. 



Redan vid ovannämnda sammanträde blev jag förvånad över den avvisande 

 hållning, som jägmästare YVibeck intog mot mitt förslag om inrättande av en 

 fast jägmästareplats vid försöksanstaltens skogsavdelning. Vid de upprepade 

 och ganska ingående förhandlingar, som vi under hösten haft i denna fråga, 

 har han nämligen förfallit intresserad därav och uttryckligen förklarat, att han 

 för sin del gick med på varje organisationsform, blott hans verksamhet och 

 avlöningsförmåner bleve som hittills. — 



Jag vidhåller, att den s. k. norrlandsavdelningen tillkom under en viss 

 panikartad stämning just med hänsyn till de många misslyckade skogsod- 

 lingarna i Norrland. Sedan man genom skogsavdelningens undersökningar fått 

 ögonen öppna för proveniensfrågans betydelse i Norrland, låter det numera helt 

 annorlunda, då mången skogsman där har klart för sig att bara man använder 

 lämpligt frö och utför kulturen omsorgsfullt, lyckas den på många marker i 

 Norrland lika bra som t. ex. i Bergslagen. Jag har i min framställning visat 

 exempel härpå, och det finnes nu gott om väl lyckade skogsodlingar flerstä- 

 des i Norrland. 



I mitt yttrande har jag naturligtvis sökt finna den organisationsform för 

 skogsundersökningarna, som jag anser bäst skulle gagna skogsvården icke minst 

 i Norrland, där för övrigt en stor del av undersökningsarbetet är tacksammast 

 och också angenämast på grund av det rätt allmänna intresse, som där — 

 kanske mer än i andra delar av landet — visas skogsförsöksanstaltens arbeten. 

 Däremot har jag ej i mitt yttrande varit så formell, att jag bitit mig fast vid 

 ordalydelsen i § 1 av den instruktion, som den 2 maj 191 6 utfärdades för 

 försöksledaren. Jag har helt naturligt utgått ifrån att — om Styrelsen skulle 

 finna instruktionens ordalydelse ej överensstämma med de viktigaste arbets- 

 uppgifterna (de svårföryngrade markernas förseende med återväxt) — så lär 

 väl Styrelsen ej tveka att eventuellt ändra densamma. Jag betvivlar nämligen 

 särskilt att en ambulatorisk skogsförsöksverksamhet, sådan den bedrivits av 

 norrlandsavdelningen, är en lämplig organisation för att utpröva de billigaste 

 föryngringsmetoderna. Ej ens goda relativa tal kunna härför erhållas, men 

 vid programmets och instruktionens uppgörande, kände man ej någon annan 

 utväg att lösa sådana frågor. Först genom försöksparkernas tillkomst har det 

 yppat sig ett bättre sätt för utförande av dylika undersökningar. 



Det är ej riktigt, som försöksledaren säger, att ännu vid treårsmötet 19 18 

 den uppfattningen var allmänt rådande, att alla arbeten med de norrländska 

 skogsföryngringsfrågorna, som ej höra under den naturvetenskapliga avdelnin- 

 gen, skulle tillkomma norrlandsavdelningen, ty i det fastställda programmet 

 (sid. 188 — 189 av redogörelse för skogsförsöksanstaltens verksamhet under 



