[117] FÖRYNGRINGSFÖRSÖK I NORRLAND 117 



treårsperioden 1915 — 191 7 jämte förslag till arbetsprogram) upptogos åtmin- 

 stone i 6 punkter föryngringsfrågor, rörande landet i sin helhet eller Norr- 

 land, vilka fortfarande skulle tillhöra skogsavdelningen. Att jag förordade 

 vår- och höstsåddernas överflyttande till norrlandsavdelningen, berodde uppen- 

 bart på att jag ansåg, att dessa skulle härigenom bli billigast fullföljda, då 

 norrlandsavdelningens tjänstemän ändå på våren företogo resor till de trakter, 

 där dessa ytor äro belägna. Vidare förutsatte jag att det för Norrlandsav- 

 delningen skulle vara av intresse att få övertaga några redan igång varande 

 undersökningar, så att den härigenom fortare finge några resultat att publicera. 

 — De gamla rutsådderna från år 1905 med olika fröantal överläts tillfälligt 

 till norrlandsavdelningen, ehuru flera av dem ligga i södra Sverige, därföre 

 att jägmästare Wibeck som assistent vid skogsavdelningen förut haft i upp- 

 drag att revidera dessa ytor, och jag ansåg att det i fortsättningen vore lämp- 

 ligt om jägmästare Wibeck själv finge revidera och bearbeta dem. Emellertid 

 äro bestånden å dessa ytor nu så pass försigkomna, att de vid nästa revision 

 om några år böra gallras och då självfallet åter behandlas av skogsavdelningen. 

 Jägmästare Wibeck uppehåller sig vidare vid min uträkning att av den 

 föreslagna kompletteringen av ytmaterialet 20,24 hektar provytor av 19,75 

 har kunna förläggas till Siljansfors och Svartberget — Kulbäcksliden. Jag fram- 

 håller att de med fördel kunna förläggas hit men ej att det bästa vore att 

 uteslutande förlägga dem till dessa ställen. Jag har ju istället själv föreslagit, 

 att en försöksstation inrättas omkring Stensele för att dit även få förlägga 

 en del önskvärda kompletteringar av norrlandsavdelningens ytor. Jag vidhåller 

 bestämt att å Siljansfors kan utläggas och redan äro planerade en hel del ytor, 

 som komplettera norrlandsavdelningens material. Likaledes hävdarjag fortfarande, 

 att parken ifråga väl representerar åtminstone den del av Norrland som utgöres av 

 det inre stora porfyrområdet. Jägmästare Wibeck har räknat ut att i försökspar- 

 kerna Kulbäcksliden — Svartberget finnas ungefär 375 hektar skog i den ålder att 

 den nu må föryngras. Det vore väl underligt, om ej å denna areal skulle kunna ut- 

 läggas 20 hektars föryngringsytor. Däremot har jag klart för mig att man å 

 Svartbergets moräntrakt knappast kan räkna med jämna föryngringsytor ■ — 

 frånsett mossarna — å så särdeles många hektar. Det förvånar mig att jäg- 

 mästare Wibeck anser molandet å Svartberget vara av för svårföryngrad 

 typ för att där skulle verkställas föryngringsförsök. Även om största arealen 

 tallhedar ligga ovan marinagränsen, ha vi ju stora hedland under densamma. 

 Han glömmer också lerbrännorna till avsevärd areal å Svartberget, där den 

 aktuella uppfrysningsfrågan kan bättre studeras än på mången annan plats. 

 Jägmästare Wibeck har efter rekognoscering »medelst stegning och måttband» 

 funnit att cirka 10 hektar föryngringsytor kunna läggas å Kulbäcksliden. 

 Genom detta påstående visar sig jägmästare Wibeck ej känna det område av 

 Kulbäcksliden (cirka 955 har), som föreslagits till försökspark, och det är ej häller 

 att begära vid en flyktig rekognoscering. Det är uppenbart, att å Kulbäcksliden 

 kan anläggas försök i vida större omfattning, men jag kan också till en början vara 

 nöjd med detta medgivande. Jägmästare Wibeck har sålunda funnit, att 14 hektars 

 arealyta kunna anläggas å dessa parker. Lägges härtill ett par hektar a 

 Svartbergets moland samt å dess lerbrännor och ett par tre hektar å Siljans- 

 fors, så äro vi snart över 20 hektar 1 I övrigt förefaller mig jägmästare Wi- 

 becks resonemang om försöksytor pa 24 hektar bra litet givande — mitt för- 

 slag syftar ju till mycket mera omfattande undersökningar, vilket kan ske 



