[119] FÖRYNGR1NGSFÖRSÖK I NORRLAND 119 



genom den organisationsform, som jag föreslår, och vilken blir både tids- 

 besparande samt minskar resekostnaderna. 



Det är sant att i stort sett parkerna Siljansfors och Kulbäcksliden — Svart- 

 berget representera den bättre hälften av Norrland, klimatiskt sett, men märk 

 väl ändå ungefär halva Norrland. Den andra hälften blir tillgodosedd genom 

 mitt förslag med en försöksstation i Stensele. Mellan Stensele och inre Norr- 

 botten är det — frånsett det allra nordligaste hörnet — föga skillnad i kli- 

 matiskt hänseende. Man bör ej endast, som jägmästare Wibeck gjorde vid 

 sin demonstration inför Styrelsen den i 6 november, tala om årets medeltem- 

 peratur — den spelar mindre roll — utan om vegetationsperiodens, särskilt 

 juli månads temperatur (se fig. 3) Vad medelnederbörden beträffar är den 

 mycket lika i hela inre Norrland (se fig. 4). För att belysa dessa förhållan- 

 den äro vidare efter Hamberg i fig. 5 och 6 reproducerade kartor, som 

 åskådliggöra häggens vegetationsperiod i Sverige, samt å fig. 7, en karta 

 över såddens inträffande. Dessa kartor visa tydligt, att de viktigare tempera- 

 turkurvorna för vegetationstiden går längs med landet, då medeltemperatur- 

 kurvorna gå mera tvärs över landet. 



Ur enhetlig organisationssynpunkt har jag hävdat, att de skogliga arbetena 

 å försöksparkerna böra ledas av skogsavdelningens föreståndare, och jag har 

 befarat vissa »slitningar» om så ej skulle bli fallet. — Likställigheten 

 mellan naturvetenskapliga och skogsentomologiska avdelningarna och en Norr- 

 landsavdelning å försöksparkerna kan ej hävdas. Skogsavdelningens före- 

 ståndare kan nämligen ej pretendera att i detalj leda sådana undersöknin- 

 gar å försöksparkerna, vilka tillhöra den naturvetenskapliga eller den skogs- 

 entomologiska avdelningens undersökningar, då han ej härtill är kompe- 

 tent. Däremot bör en föreståndare för skogsavdelningen alltid vara kompe- 

 tent att leda sådana arbeten, som annars skulle falla på norrlandsavdelnin- 

 gen. När t. ex. således skogsavdelningens föreståndare vistas å en försöks- 

 park för att leda allehanda arbeten därstädes, bör han också mycket lätt 

 kunna ombestyra att även de försök anläggas, som nu stå på norrlandsav- 

 delningens program. Jag förstår ej vårföre en särskild norrlandsavdelnings 

 föreståndare också skulle resa dit. En annan sak är att skogsavdelningens 

 föreståndare med tiden ej medhinner alla fältarbeten, men då bör en verklig 

 arbetsfördelning ske, vilket däremot ej blir fallet mellan två jämnställda av- 

 delningsföreståndare. 



Jägmästare Wibeck tror, att det under nuvarande statsfinansiella läge »skulle 

 kunna medföra vissa svårigheter och risker att söka hos regering och riks- 

 dag få igenom ytterligare en ny tjänst av så pass hög lönegrad som revir- 

 förvaltares». Det är ju möjligt, men föga troligt, då mitt förslag i denna 

 del blir åtminstone ej dyrare än jägmästare Wibecks eget förslag. Skillnaden 

 mellan hans och mitt förslag från riksdagssynpunkt är ju endast att riksdagen med- 

 giver för det senare förslaget en organisationsform, som inte kostar mer än i 

 det förra, men som sannolikt kan komma att medföra enhetligare arbetsre- 

 sultat och med tiden nedbringa resekostnaderna relativt sett. 



Jägmästare Wibecks resonnemang om hans egna löneförmåner torde det 

 vara för tidigt att gå in på. Jag vill blott erinra därom, att det är mycket 

 sannolikt att från och med 1 juli 1923 principen för dyrtidstilläggen vid 

 kommunikntionsverken, d. v. s. för jägmästare, jämväl kommer att tillämpas 

 för Skogsförsöksanstaltens personal. 



