132 LARS-GUNNAR ROMELL [8] 



dels extremer, uppåt och nedåt, av de funna värdena. I några fall äro 

 de angivna extremvärdena ej extremer bland enkelbestämningar, utan 

 bland månadsmedia; detta är i så fall särskilt anmärkt i tabellen. Det 

 djup under jordytan, från vilket luftproven stamma, är angivet i dm 

 och årstid med romerska siffror, betecknande månadernas nummer från 

 I = januari till XII = december. 



Till jämförelse meddelas i tab. II (i slutet av avhandlingen) några upp- 

 gifter om den fria atmosfärens sammansättning. 



Siffrorna i tabellerna torde genomgående betyda volymprocent av 

 torr luft, ehuru detta ej alltid klart framgår av originaluppgifterna. 



En granskning av tabellerna visar att markluftens sammansättning å 

 olika platser kan vara högst väsentligt olika, men att praktiskt taget 

 alltid och överallt en tydlig skillnad mellan denna och atmosfärens före- 

 finnes. Även å en och samma lokal kan markluften variera avsevärt, 

 i det dels sammansättningen kan växla rätt betydligt från fläck till fläck 

 (SMOLENSKY, Bextzen, SchlöSING), dels ändras på samma fläck. En 

 del generella drag kunna utläsas ur det föreliggande materialet: 



i. Syrehalten sjunker, kolsyrehalten stiger i regel med ökat djup 

 under jordytan. 



2. Där fortlöpande analyser gjorts å samma stationer under längre 

 tid (se särskilt PETTEXKOFER och WOLFFHUGEL) har man i regel funnit 

 minimum av syre och maximum av kolsyra under sommaren, vanligen 

 under rötmånaden, och maximum av syre, minimum av kolsyra under 

 de kallaste månaderna. Under andra klimatiska förhållanden kan en 

 dubbel årsperiod förekomma med maxima av kolsyra vår och höst, mi- 

 nima vinter och sommar (England: RUSSELL och APPLEVARD 1915). 



3. Syrehalten i de ytliga, av rötter genomsatta markskikten sjunker 

 endast i sällsynta undantagsfall avsevärt under atmosfärens. Den håller 

 sig i de allra flesta fall omkring 18 — 20 volymprocent. Kolsyrehalten 

 är alltid procentiskt betydligt högre än atmosfärens, i genomsnitt minst 

 10 gånger så stor, men uppnår endast sällan högre värden än en eller 

 annan volymprocent. 



4. En hög kolsyrehalt brukar åtföljas av en relativt betydande syre- 

 brist och vice versa. Summan av syre och kolsyra kan dock variera 

 betydligt. (Det är alltså ej tillåtligt att som en del äldre forskare genom 

 bestämning av enbart kolsyran sluta sig till syrehalten.) 



Kap. 2. Växlingarna i markluftens sammansättning. 



Som redan framhållet, äro variationerna i markluftens sammansättning 

 betydande. Såväl för en diskussion av orsakerna till dessa variationer 

 som framförallt för diskussionen om deras ekologiska betvdelse får man 



